Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       04 квітня 2025 року                                          м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника  ОСОБА_1 – адвоката Гольонко Маргарити Миколаївни на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 лютого 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рік народження уточнений у судовому засіданні), жителя АДРЕСА_1 , не працюючого до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в : 

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Не погодившись із постановою суду, захисник ОСОБА_1  – адвокат Гольонко М.М. оскаржила її в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою. 
Стверджує, що під час зупинки  ОСОБА_1 працівниками поліції у нього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, що свідчить про відсутність правових підстав для проведення освідування на стан наркотичного сп`яніння.
Також покликається на те, що матеріли справи не мітять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, а тому його необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову місцевого суду, а провадження у справі закрити.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та залишення без 
_______________________________________________________________________________________________________________________  
Справа №562/3514/24                                                                                                        Суддя в суді І інстанції – Ковалик Ю.А.
Провадження № 33/4815/275/25                                                                Суддя в апеляційній інстанції  –  Шимків С.С.
       задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
       Розглянувши клопотання захисника  ОСОБА_1  про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, з метою допущення останнього до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про його задоволення.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Судом встановлено, що 10.10.2024 року о 00 год. 31 хв., в м. Здолбунів, вул. Шевченка, 202, Рівненського району, Рівненської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Ford", р.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звуженні зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя, підвищена жвавість мови.
Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі  ОСОБА_1  відмовився, чим допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, що підтверджується направленням водія на огляд до медичного закладу, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Досліджений відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції відображає із достатньою повнотою обставини, за яких патрульні, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували  ОСОБА_1  пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі.  ОСОБА_1 відмовився від огляду, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від огляду судом не встановлено.
Апеляційний суд критично ставиться до заперечень захисника Гайдамаки С.А. щодо факту керування ним транспортним засобом.
Чинний КУпАП не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Положення ст.ст. 252, 280 КУпАП визначають, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінює всі докази в справі.
Доказування тих чи інших обставин події досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення особою правопорушення.
У матеріалах даної справи, дійсно відсутні прямі докази керування  ОСОБА_1  автомобілем, однак у своїй сукупності вони дозволяють суду встановити, що саме він був водієм транспортного засобу.
Заперечуючи даний факт, стороною захисту не вказується на особу, яка була водієм.
Разом з цим, на місці події,  ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факту керування ним автомобілем.
Крім того, даний факт доводиться чинною постановою серії БАД №470558 від 10.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Необґрунтованими є й твердження сторони захисту про порушення прав  ОСОБА_1  на захист, оскільки забезпечення безпосередньої участі захисника працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу при складанні протоколу нормами КУпАП не передбачено.
При цьому, матеріали справи не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження правопорушником цих дій, як і не містять результатів такого оскарження. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку, що працівниками поліції невірно було встановлено особу водія, який вчинив правопорушення та упереджених дій поліцейських стосовно  ОСОБА_1  та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно нього, які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості.
Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Постанова суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а тому підстави для її скасування – відсутні. 
На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 130,  ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Гольонко Маргарити Миколаївни про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_1  – адвокату Гольонко Маргариті Миколаївні строк апеляційного оскарження постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 лютого 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Гольонко Маргарити Миколаївни залишити без задоволення, а постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 лютого 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                                        Шимків С.С.