ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 р. 	Справа № 520/13797/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 24.02.25  по справі № 520/13797/24
за позовом               Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до               Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю), у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті                       
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосовування адміністративного-господарського штрафу № 068233 від 29.02.2024
В обґрунтування позову позивач зазначив, що не був автомобільним перевізником у спірних правовідносинах в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки, як він вважає, автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу. Крім того, позивач вказував, що не повідомлявся про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що порушило його право брати участь у розгляді питання притягнення його до відповідальності.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову про застосовування адміністративного-господарського штрафу № 068233 від 29.02.2024, винесену в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті.
Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень) 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845).
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час проведення перевірки транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 встановлено, що він належить ОСОБА_3 , однак використовується в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується договором обов`язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті від 29.12.2023 № 0187060, витягом з ліцензії № 454 від 14.09.2022. Також посилався на те, що водій транспортного засобу ОСОБА_2 підтвердив, що працює на позивача. Так, за результатамич розгляду акту №АР 035281 проведення перевірки додержання вимог законодавста про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.02.2023 винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 068233 від 29.02.2024 за порушення статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних  мінімумів доходів громадян. 
Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях проводилась рейдова перевірка на а/д М-03, 516 км.
13 лютого 2024 року об 11:00 год. співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях під час рейдової перевірки було перевірено транспортний засіб марки MERCEDES -BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .
У ході перевірки встановлено, що під час здійснення перевезення пасажирів на міжобласному маршруті Харків-Курахове відсутній витяг з дозволу, що передбачено п. 30 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт": абз. 3 ч. 1: перевезення пасажирів за відсутності документів, визначених ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме витягу з дозволу та схеми маршруту.
За наслідками проведеної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР 035281 від 13.02.2024.
29 лютого 2024 року відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 068233, якою ФОП ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, передбаченої абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. за порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Позивач, не погодившись із постановою відповідача, звернувся до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).
Відповідно до п. 1 Положення № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно із підп. 1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті.
Згідно з п. 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Пунктом 5 Положення № 103 визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006.
Відповідно до п.п. 2-4 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок.
Відповідно до п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Пунктом 15 Порядку № 1567 встановлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:
наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);
відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;
оснащення таксі справним таксометром;
відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;
додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;
наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;
додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;
виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 цього Порядку.
Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктами 26, 27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно із додатком 5.
Так, підставою притягнення позивача до відповідальності за ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» стали висновки щодо порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутність під час здійснення перевезення пасажирів на міжобласному маршруті Харків-Курахове через Покровськ витягу з дозволу, що передбачено п. 30 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997.
Згідно із ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Відповідно до ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;
для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.
Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.
Отже, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже з метою встановлення факту вчинення порушення автомобільним перевізником законодавства про автомобільний транспорт необхідним є з`ясування під час перевірки обставин здійснення надання послуг з перевезення пасажирів.
Верховний Суд, аналізуючи у постанові від 19.10.2023р. у справі № 640/27759/21 законодавство, що врегульовує спірні правовідносини зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
Верховним Судом у постанові від 14.12.2023р. у справі № 340/5660/22 наголошено на тому, що у кожному конкретному випадку при визначенні суб`єкта, який має відповідати за порушення законодавства про автомобільний транспорт уповноважений контролюючий орган встановлює таку особу саме на підставі тих документів, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Матеріалами справи встановлено, що у акті перевірки № АР 035281 від 13.02.2024, який містить опис виявленого порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", вказано: загальні відомості про транспортний засіб (марка, номерний знак); серія і номер свідоцтва про реєстрацію; дані про водія, документ, що посвідчує його особу, та особу, якій належить транспортний засіб.
Втім, посилань на докази на підтвердження того, що ФОП ОСОБА_1 станом на дату проведення рейдової перевірки – 13.02.2024 транспортним засобом марки MERCEDES -BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснювалось перевезення пасажирів, складений за наслідками проведеної перевірки акт не містить.
Натомість, з матеріалів справи встановлено, що під час перевірки транспортного засобу водієм фактично не надано уповноваженим особам контролюючого органу документи, які беззаперечно свідчать про особу автомобільного перевізника. Власником перевіреного транспортного засобу є інша ніж позивач особа – ОСОБА_3 , що відповідач не заперечує.
Визначаючи особу перевізника, відповідач керувався лише словами водія, проте не перевірив якими належними документами їх підтверджено.
Таким чином, визначаючи у спірних правовідносинах особу, яка має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідач, керуючись припущенням, дійшов помилково висновку про те, що цією особою є позивач.
Абзацом 1 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", передбачено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт - є автомобільний перевізник.
Згідно з ч. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів та забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що під час проведення перевірки транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 встановлено, що він належить ОСОБА_3 , однак використовується в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 .
До зазначених висновків відповідач дійшов на підставі наданого водієм договору обов`язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті від 28.12.2023 № 0187060, витягу з ліцензії № 454 від 14.09.2022.
Дослідивши вказаний договір обов`язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті від 28.12.2023 № 0187060, колегія суддів зазначила, що вказаний складений щодо страхувальника ОСОБА_1 , втім стосовно іншого транспортного засобу - MERCEDES-BENZ SPRINTER 518 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , у той час як перевірка проводилась щодо транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 518 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Крім того, у ході судового розгляду справи з відкритих джерел встановлено, що вказані транспортні засоби є відмінними за моделлю, роками випуску та ідентифікаційними номерами.
Так, згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 518 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , НОМЕР_5 , рік випуску 2009, є ОСОБА_3 .
Саме стосовно транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_3 , проводилась рейдова перевірка відповідачем.
Стосовно посилань відповідача на отриману ОСОБА_1 ліцензію на внутрішні перевезення пасажирів на підставі рішення про видачу ліцензії № 454 від 14.09.2022, колегія суддів зазначає, що остання не містить прив`язки до конкретного транспортного засобу, яким здійснюються такі перевезення, та наявність дозволу на здійснення певних видів перевезень свідчать про можливість таких перевезень та жодним чином не доводять факту їх здійснення.
Інших доказів того, що ФОП ОСОБА_1 як перевізником надавались послуги з перевезення пасажирів транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 518 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідачем не надано, у акті перевірки № АР 0352281 від 13.02.2024 такі відомості не зазначені.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що із матеріалів перевірки неможливо встановити факту здійснення послуг з перевезення пасажирів саме позивачем.
Таким чином, колегія суддів, з урахуванням приписів ст. 77 КАС України, дійшла висновку про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки 13.02.2024 виявлено факт допущення позивачем перевезення пасажирів за відсутності документів, визначених ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Отже, притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", є необґрунтованим.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" оскаржуваною постановою № 068233 від 29.02.2024.
Стосовно посилань апелянта на те, що надаючи пояснення перевіряючим, водій ОСОБА_2 зазначив про те, що працює на ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає про їх необгрунтованість, оскільки відповідачем ні до суду першої ні до суду апеляційної інстанції ненадано документів у підтвердження перебування водія ОСОБА_2 у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_1 .
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 по справі № 520/13797/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова    О.В. Присяжнюк