Справа № 127/36436/24
Провадження № 22-ц/801/843/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року	Справа № 127/36436/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Рішення ухвалив суддя Воробйов В. В.
Рішення ухвалено без повідомлення(виклику) сторін у м. Вінниця 
Повний текст рішення складено 15 січня 2025 року,
       
Встановив:
У листопаді 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовну заяву тим, що 05 серпня 2023 року між сторонами, за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1250-4246. 
Кредитний договір разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) складають єдиний договір. 
За умовами договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 19 100,00 грн., строком кредитування – 300 днів, базовим періодом строком – 14 днів, зі сплатою 1,50% в день.
ОСОБА_1 неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим порушує умови кредитного договору в результаті чого станом на 08 серпня 2024 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 96 411,04 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 19 100,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 77 125,80 грн., та прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту – 185,24 грн.
Разом з тим кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 10 180,30 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 86 230,74 грн. З огляду на викладене, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду з цим позовом.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2025 року задоволено позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1250-4246 від 05 серпня 2023 року в розмірі 86 230,74 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» витрати на оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. 
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та винести нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції не врахував, що заявлений строк користування кредитом складає 14 календарних днів, отже починаючи з 19 серпня 2023 року у кредитодавця відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором. Натомість, позивач нараховував проценти відповідачу по 30 травня 2024 року. 
ОСОБА_1 вважає, що кредитний договір є таким, що порушує вимоги ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки розмір відсотків є несправедливим, а зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником. 
При цьому відповідач зазначає, що матеріали справи не містять доказів перерахування коштів, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки не можливо ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, так як повної інформації щодо номеру банківської картки або номеру банківського рахунку відповідача матеріали справи не містять. 
Відповідач зазначає, що позов взагалі підлягав залишенню без розгляду, оскільки позовну заяву подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.
Позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Судом встановлено, що 05 серпня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1250-4246 (а. с. 12-18). Договір укладено сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Правила відкриття кредитної лінії (а. с. 19-26), паспорт споживчого кредиту (а. с. 26, 28 на звороті), таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) (а. с. 29-31) є невід`ємною частиною договору та разом з договором про відкриття кредитної лінії (який також є невід`ємною частиною договору) складають єдиний договір. Правила відкриття кредитної лінії і договір про відкриття кредитної лінії містять електронний підпис відповідача, тобто він був ознайомлений з їх змістом.
Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту у розмірі 19 100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а останній зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (п.п. 2.2 п. 2 договору про відкриття кредитної лінії).
Згідно з п.п. 4.2. п. 4 договору про відкриття кредитної лінії, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього договору та надіслання позичальнику примірнику договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту.
Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користування кредитом – фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі, може надаватися можливість скористатися кредитом за зниженою процентною ставкою. Надана клієнту в межах програми лояльності знижена ставка діє і залишається незмінною протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання позичальником умов, за яких позичальнику надається можливість сплати процентів за зниженою процентною ставкою, передбачених п. 10.2. договору. Тип комісії – одноразова комісія (п.п. 4.3 п. 4 договору про відкриття кредитної лінії).
Базовий період складає 14 календарних днів.
Сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені графіком платежів за договором за зниженою ставкою (який є додатком 3 до цього договору) дати, які є останніми днями відповідних базових періодів.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою:
- стандартною – 1,50% за кожен день користування кредитом;
- зниженою – 1,20% за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору (п.п. 4.6. п. 4, п.п. 10.2. п. 10 договору про відкриття кредитної лінії).
Комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту.
Відповідно до п.п. 4.9 п. 4 договору про відкриття кредитної лінії, строк кредитування – 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 30 травня 2024 року.
За змістом п.п. 5.2 п. 5 Правил відкриття кредитної лінії, надання заявником відповіді кредитодавцю про повне та безумовне прийняття оферти (Акцепт) в порядку, передбаченому даним пунктом Правил, вважається підписанням договору відповідно до ч. 6 ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1250-4246 від 05 серпня 2023 року видача кредитних коштів здійснювалася за допомогою системи LIQPAY, платіж №2348226330 від 05 серпня 2023 року у сумі 19 100,00 грн. на номер платіжної карти НОМЕР_1 , тип операції: "видача кредиту" (а. с. 32).
Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» перерахування коштів через підсистему LIQPAY на підставі договору № 4010 від 02 грудня 2019 року відбулось по різним платежам, у тому числі платіж ID 2348226330; дата видачі 05 серпня 2023 року; сума 19 100,00 грн.; номер договору 1250-4246; номер карти НОМЕР_1 (а. с. 33-43).
Відповідно до змісту розрахунку заборгованості за договором 1250-4246 від 05 серпня 2023 року загальна заборгованість станом на 08 серпня 2023 року склала 96 411,04 грн., з яких основний борг 19 100,00 грн., залишок відсотків 77 125,80 грн. (а. с. 44-46).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором №1250-4246 від 05 серпня 2023 року на загальну суму 86 230,74 грн. є обґрунтованою. 
Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції правильним.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Із матеріалів справи вбачається, що договір № 1250-4246 від 05 серпня 2023 року про відкриття кредитної лінії укладено між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://navse.in.ua). Цей договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений, про що свідчить підписаний паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит)(а. с. 12-18). Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор «А3472» для підписання кредитного договору №1250-4246 від 05 серпня 2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспорт споживчого кредиту (а. с. 12-28).
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.
Доводи відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів перерахування коштів, а тому підстави для задоволення позову відсутні, з урахуванням правовідносин, що виникли між сторонами є хибними, а тому апеляційним судом відхиляються.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви додано довідку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1250-4246 від 05 серпня 2023 року (а. с. 32), перерахування яких підтверджується копією листа АТ КБ «ПриватБанк» від 09 серпня 2024 року (а. с. 33-43).
Судом враховується, що принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц).
Позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», з урахуванням перерахування коштів на банківську карту № НОМЕР_1 банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», не володіє та не може володіти первинними бухгалтерськими документами, оскільки товариство не є банком та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема безготівковий переказ коштів без відкриття банківських рахунків. 
Натомість товариство надало усі наявні докази, що підтверджують факт перерахування коштів на банківську картку № НОМЕР_1 зазначену позичальником при укладенні договору № 1250-4246 від 05 серпня 2023 року.
Крім того, відповідно до основних засад цивільного судочинства - змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (частина перша статті 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, в якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач.
Разом з тим, заперечуючи факт отримання грошових коштів за кредитним договором № 1250-4246 від 05 серпня 2023 року, відповідачем ОСОБА_1 не надано виписки по його особовому рахунку, доступ до якої він має, як клієнт банку-емітенту банківської карти АТ КБ «Приватбанк», чи довідки про відсутність у нього банківської карти № НОМЕР_1 на момент укладення договорів та здійснення перерахувань коштів.
Колегія суддів вважає, що така поведінка відповідача не відповідає ознакам чесності, відкритості й поваги до інших учасників судового процесу та суду, вона не направлена на сприяння суду в своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, справедливому вирішенні спору, а має на меті уникнення виконання зобов`язання перед позивачем.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що заявлений строк користування кредитом складає 14 календарних днів, отже починаючи з 19 серпня 2023 року у кредитодавця відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором, апеляційним судом відхиляються з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, підписавши договір про відкриття кредитної лінії № 1250-4246 від 05 серпня 2023 року, погодився, що строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 30 травня 2024 року (п. 4.9 договору).
Відповідно до п. 4.4. кредитного договору - базовий період складає 14 (чотирнадцять) календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору.
При цьому пунктом 1.1 договору визначено, що базовий період – проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Кількість днів у базовому періоді вказана у договорі і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця.
У пункті 4.5 кредитного договору зазначено – сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7. цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені графіком платежів за договором за зниженою ставкою (який є додатком 3 до цього договору) дати, які є останніми днями відповідних базових періодів.
Згідно п. 4.6. та 10.2. кредитного договору – нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
Отже, умови договору є чіткими та зрозумілими: передбачають строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику у 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; дату повернення (виплати) кредиту – 30 травня 2024 року; базові періоди, що складають 14 календарних днів та з закінченням яких пов`язаний обов`язок позичальника сплатити відсотки за користування кредитом.
У своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 559/1605/18 Верховний Суд зазначив, що тлумачення статті 627 ЦК України свідчить, що за загальним правилом обсяг договірної відповідальності регулюється в ЦК України нормами, які мають диспозитивний характер. Тобто, сторони при укладенні конкретного виду договору можуть регулювати їх самостійно.
Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування у 300 календарних днів, а також передбачили право кредитора нарахувати у цей період відсотки у визначеному договором розмірі.
При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Так само суду не надано жодних доказів, на підтвердження фактичної незгоди відповідача з умовами договору, адже договір розірваний не був, його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.
З досліджених матеріалів справи вбачається, що умови кредитного договору № 1250-4246 від 05 серпня 2023 року про відкриття кредитної лінії укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 , не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Крім того, проценти за користування кредитом визначено згідно положень ст. ст. 1048, 1056-1 ЦК України, відповідно такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вище вказаного положення закону.
Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи відповідача про порушення положень статей 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів». 
Колегія суддів звертає увагу на те, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. А тому, враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами чи інші умови договору несправедливими, натомість ОСОБА_1 погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.
Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, а доводи приведені в апеляційній скарзі цього не спростовують.
Встановлені у даній справі обставини у сукупності свідчать про безпідставність доводів апеляційної скарги, щодо неспіврозмірності суми кредиту у 19 100,00 грн., нарахованим відсоткам у розмірі 67 130,74 грн., чи вчинення будь-яких недобросовісних дій з боку позивача спрямованих на укладення договору позики на вкрай невигідних для позичальника умовах.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що позов взагалі підлягав залишенню без розгляду, оскільки позовну заяву подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, апеляційний суд вважає неспроможними у зв`язку з наступним.
Статтею 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Частиною другою статті 60 ЦПК України передбачено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Стаття 62 ЦПК України регламентує, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:
1) довіреністю фізичної або юридичної особи;
2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.
Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
До позовної заяви ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», поданої та підписаної Підлетейчуком М. М. через «Електронний суд», на підтвердження повноважень на подання позову додано довіреність № 31 засвідчену директором «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Разуєвим Є. В. (а. с. 52-53).
Відповідно розділу 4. (п. 4.7.) Посадової інструкції юрисконсульта відділу юридичного стягнення заборгованості ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», що затверджена наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 103-П від 29 грудня 2023 року вказано, що працівник має право представляти інтереси товариства в судових органах без додаткового уповноваження (довіреності) в порядку самопредставництва юридичної особи (а. с. 115-119).
Так, відповідно до довідки про займану посаду, Підлетейчук М. М. працює у ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», на посаді юрисконсульта відділу юридичного стягнення заборгованості (а. с.126).
У зв`язку з викладеним, Підлетейчук М. М. є особою, уповноваженою позивачем на подання позовної заяви, а отже, підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, як про те зазначає відповідач в апеляційній скарзі, у суду не було.
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування чи зміни, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до положень пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).
На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	Ю. Б. Войтко  	
  	І. М. Стадник