ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року	Львів	Справа № 300/9583/24 пров. № А/857/10411/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року, головуючий суддя – Гомельчук С.В., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області   про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                      В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 31.12.2009 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 21.02.2023 року перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням проведених виплат, зарахувавши до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 31.12.2009 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що при призначенні пенсії позивачу не зараховані періоди підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 31.12.2009 року, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків. За весь період здійснення підприємницької діяльності позивач сплачував єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Крім того, зазначав, що у ОСОБА_1 станом на 25.11.2024 року немає податкового боргу зі сплати єдиного внеску. Також вважав, що позивач не може бути позбавлений свого права на зарахування до страхового стажу періоду зайняття підприємницькою діяльністю через те, що відповідальна особа органу державної влади не внесла дані до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та відсутності даних у Пенсійному фонді України про сплату позивачем єдиного податку та відповідно і єдиного внеску, оскільки це відбулося не з її вини, тобто у зв`язку з обставинами, що виникли не з її волі, та на які вона не могла вплинути. Позивач зі свого боку вчинив всі залежні від нього дії для підтвердження зайняття підприємницькою діяльністю і у нього відсутня будь-яка можливість отримати інші відомості..
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.12.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.06.2005 року по 30.06.2006 року, з 01.09.2006 року по 31.01.2007 року, з 01.04.2007 року по 31.05.2007 року, з 01.08.2007 року по 31.12.2009 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 21.02.2023 року перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням проведених виплат, зарахувавши до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01.12.2004 по 31.12.2004 року, з 01.06.2005 року по 30.06.2006 року, з 01.09.2006 року по 31.01.2007 року, з 01.04.2007 року по 31.05.2007 року, з 01.08.2007 року по 31.12.2009 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) на позивача відомості про сплату внесків за період з 01.01.2004 року по 31.12.2009 року відсутні, відтак спірний період не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує з 21.02.2023 року пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до розрахунку стажу позивачу не враховано період підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 31.12.2009 року.
На відповідний адвокатський запит від 12.11.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 18.11.2024 року №0900-0202-8/60044 повідомило, що умовою зарахування страхового стажу підприємницької діяльності є сплата страхових внесків та подання відповідної звітності. Станом на 13.11.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 заборгованості за платежем до бюджету ПФУ немає. Проте, ФОП ОСОБА_1 не подано до системи персоніфікованого обліку індивідуальні відомості на застраховану особу за період з 2004 по 2009 роки.
Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача щодо незарахування спірного стажу, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у період з 01.12.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.06.2005 року по 30.06.2006 року, з 01.09.2006 року по 31.01.2007 року, з 01.04.2007 року по 31.05.2007 року, з 01.08.2007 року по 31.12.2009 року сплачував збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у складі єдиного податку, то така обставина надає йому право на зарахування вказаних періодів здійснення ним підприємницької діяльності до страхового стажу.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Як передбачено статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Статтею 24 вказаного Закону передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 встановлено, що для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 року подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 року № 637, а за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є саме сплата страхових внесків (єдиного внеску).
З матеріалів справи слідує, що з 10.07.2001 року ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 №075307, яке видане державним реєстратором Матішак О.О.
Згідно з листом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 27.11.2024 року за №13971/6/09-19-24-02-06 позивач перебуває на обліку в ГУ ДПС в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ як фізична особа-підприємець з 11.07.2001 року по даний час. Відповідно до інформаційних баз даних, наявних у Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 здійснював діяльність з 11.07.2001 року по 31.12.2011 року на спрощеній системі оподаткування.
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській діяльності від 16.12.2024 року №0900-0202-8/65048 у період з 01.12.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.06.2005 року по 30.06.2006 року, з 01.09.2006 року по 31.01.2007 року, з 01.04.2007 року по 31.05.2007 року, з 01.08.2007 року по 31.12.2009 року ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок). За вказаний період до бюджету Пенсійного фонду надходили частини єдиного податку у розмірі 42%, а саме: 2004 році в сумі 75,60 грн (за грудень 2004 року); 2005 році в сумі 226,80 грн (червень- грудень 2005 року); 2006 році у розмірі 315 грн (січень-червень, вересень-грудень 2006 року); 2007 році в сумі 349,86 грн (січень, квітень-травень, серпень-грудень 2007); 2008 році 504 грн (січень-грудень 2008 року); 2009 році в сумі 615,30 грн (січень-грудень 2009 року).
Аналізуючи наведені норми закону та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що у спірний період позивач сплачував збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у складі єдиного податку, відтак має право на зарахування вказаного періоду здійснення ним підприємницької діяльності до страхового стажу, через що позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими, та підлягають частковому задоволенню.
В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі №300/9583/24 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич