КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/834/2025
справа №760/9518/22

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого  2025 року                                                                                              м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Верланова С.М., Соколової В.В.,
 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Аксьонової Н.М.,
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
 
встановив:
 
У липні 2023 року до суду звернулось AT КБ "ПРИВАТБАНК" із позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором у розмірі 61 760,60 грн.
Вимоги обґрунтовувано тим, що 11 жовтня 2010 року між сторонами виникли кредитні правовідносини шляхом заповнення позичальником анкети-заяви, відповідно до якої відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір про надання банківських послуг.
Вказує, що відповідач отримав кредитну картку із установленим кредитним лімітом відкритим за його заявою кредитним рахунком, який в подальшому збільшено до 50 000,00 грн. При цьому, кредитний ліміт може бути збільшено / зменшено на розсуд банку, про що позичальник мала свою згоду при укладенні кредитного договору.
У зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань станом на 12 квітня 2022 року заборгованість становить 61 760,60 грн, що складається із:
-                     49 957,56 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту;
-                     11 803,045грн - заборгованості за простроченими відсотками.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором б/н від 11 жовтня 2010 року у розмірі 49 957,56 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT КБ "ПРИВАТБАНК" 1009,61 грн в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.
Не погодившись з ухваленим рішенням, AT КБ ''ПРИВАТБАНК" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, позовні вимоги в цій частині задовольнити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Посилається на те, що між сторонами укладено договір, в якому позичальник погодився із умовами, тарифами, правилами у формі приєднання до договору. Вказує, що у анкеті-заяві, підписаній відповідачем, останнім погоджено, що він ознайомлений та згодний із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами.
Зазначає, що відповідачем одночасно із підписанням анкети-заяви підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій сторонами погоджено базову відсоткову ставку за користування кредитом - 2,5% в місяць.
Звертає увагу, що відповідач користувався кредитними коштами, зокрема, знімав кошти в банкоматах, розраховувався карткою. Частково погашав наявну заборгованість, та продовжував користуватись кредитними коштами.
Стверджує, що відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на його виконання, зокрема, на погашення заборгованості. 
Вказане підтверджено випискою по руху коштів, що в свою чергу вказує на обізнаність відповідача із умовами виконання кредитного договору.
Посилається на помилковість застосування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.  У цій справі умови кредитування, зокрема щодо процентної ставки та умов щодо сплати неустойки, викладені у підписаній відповідачем довідці про умови кредитування, тобто доведені до відома відповідача, погоджені з ним, що підтверджується підписом відповідача.
Уважає, що позивачем доведено, що з моменту підписання відповідачем заяви, між банком та відповідачем укладено кредитний договір шляхом приєднання до запропонованого банком договору, а також доведено, що відповідач був повідомлений про умови кредитування, в тому числі про відсоткову ставку за користування кредитними коштами.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08 липня 2019 року у справі №923/760/18, від 11 вересня 2019 року у справі №642/5533/15-ц, від 19 вересня 2019 року у справі №127/7543/17, від 23 грудня 2019 року у справі №375/250/18, 29 липня 2020 року у справі №753/10779/16-ц, від 01 вересня 2020 року у справі №293/599/19-ц, від 04 листопада 2020 року у справі №534/1072/18-ц, від 07 квітня 2021 року у справі №724/970/20, від 22 липня 2020 року у справі №189/2109/18.
Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм, матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду оскаржується в частині залишення без задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, відтак в іншій частині апеляційним судом не переглядається.
Відмовивши у задоволенні позовну в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції вказав, що в матеріалах справи відсутні відомості про погодження сторонами процентної ставки розмірі 40,8% річних за прострочення виконання зобов`язань. Матеріали справи не містять відомостей про те, що, підписуючи анкету-заяву, відповідач ознайомився та погодився саме з тими витягом з тарифів та витягом з умов, які наявні в матеріалах справи, та про те, що вказані документи взагалі містили умови про сплати відсотків за несвоєчасне погашення кредитних зобов`язань. 
Суд вказав, що з довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду від 11 жовтня 2010 року, в якій визначено базову ставку в місяць 2,5%, неможливо установити, що ця довідка підписана відповідачем.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин.
Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.
Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту частини 1 статті 638 та статті 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
Правовідносини між сторонами можуть виникати унаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої (стаття 634 ЦК України). Про ознайомлення із запропонованими умовами сторона, яка приєднується, має засвідчити своїм підписом, чи іншим способом про ознайомлення та погодження (стаття 207 ЦК України).
Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором
Кредитна банківська платіжна картка надає змогу здійснювати операції за дебетом картрахунку в межах установленого банком-емітентом ліміту кредиту.
Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії).
Підставою позову є невиконання кредитних зобов`язань, що пов`язані із видачею кредитних коштів.
Статтею 1054 ЦК України установлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цій справі це АТ КБ "ПРИВАТБАНК").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, такі повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Саме банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна уважати, що в такому випадку споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Оформлення договірних відносин, у разі виникнення спору, повинно забезпечувати рівні можливості для сторін доводити факт укладення договору на тих чи інших умовах, а суд дослідити та оцінити такі умови. Обравши спосіб, відповідно до якого клієнт AT "ПРИВАТБАНК" лише вказує, що він ознайомився з умовами, які викладені окремо на веб-сайті банку в мережі Інтернет та вони можуть змінюватися, проте клієнт зобов`язаний стежити за такими змінами, банк, тим самим, добровільно допускає настання ризику доведення своїх вимог та факту належної обізнаності клієнта банку із умовами, на яких відбувається кредитування.
Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
З матеріалів справи убачається, що на підтвердження виникнення між сторонами кредитних правовідносин банком надано анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ від 11 жовтня 2010 року, виконану на фірмовому бланку №1406051300177017946, підписану ОСОБА_1 та представником банку (а.с.24). 
Анкета-заява містить інформацію про персональні та контактні дані відповідача, у відповідності із змістом якої він погодився на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають Договір про надання банківських послуг, із якими клієнт банку ознайомився та згоден з ними. Вказані документи надані клієнту в письмовому вигляді для ознайомлення. Вказано, що клієнт зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.
До позову долучено копію довідки про умови кредитування із використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, як додаток до договору ОСОБА_1 . Довідка підписана 11 жовтня 2010 року відповідачем. Також довідка містить рукописну відмітку щодо номера платіжної картки № НОМЕР_1 . Цією довідкою закріплено базову відсоткову ставку - 2,5% в місяць для платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду (а.с.25).
Таким чином, висновок суду першої інстанції про непідписання ОСОБА_1 вище вказаної довідки є помилковим та спростовується матеріалами справи. 
Відповідно до даних розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, заборгованість відповідача за простроченими відсотками становить 11 803,04 гривень.
Отже, за обставин цієї справи, ураховуючи те, що матеріалами справи підтверджено факт підписання відповідачем довідки про умови користування кредитування, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом.
Таким чином, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року в частині відмови у стягненні відсотків слід скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" відсотки за користування кредитом у розмірі 11 803,04 гривень.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи те, що за результатами розгляду справи у суді апеляційної інстанції вимоги позову задоволено повністю, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року в частині розподілу судових витрат слід змінити, збільшивши розмір судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача, з 2009,61 гривень до 2 481,00 гривень.
Відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Ураховуючи, що вимоги апеляційної скарги задоволено, з відповідача на користь скаржника підлягає стягненню сплачений скаржником судовий збір у розмірі 4 026,00 гривень.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" задовольнити.
 
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2024 року в оскарженій частині щодо відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченими відсотками - скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 11 803,04 гривень.
 
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2024 року в частині розподілу судових витрат змінити, збільшити розмір судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", з 2009,61 гривень до 2 481,00 гривень.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної  інстанції,4 026,00 гривень.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         С.М. Верланов

                                                                                   В.В. Соколова