ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Боршовський Т.І.

17 січня 2025 року	Львів	Справа № 300/3377/24 пров. № А/857/30951/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого-судді:                                                  Бруновської Н.В.
суддів:                                                                      Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці на рішення   Івано-Франківського окружного адміністративного суду   від 26 вересня 2024 року   у справі № 300/3377/24 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, -       
ВСТАНОВИВ:
30.04.2024р. позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, в якому просив суд: 
-визнати протиправним та скасувати рішення № UA206000/2024/000036/2 від 04.04.2024р. про коригування митної вартості товарів; 
-визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206050/2024/000110.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2024р. позов задоволено. 
Не погоджуючись із даним рішеннями, апелянт Івано-Франківська митниця подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2024р. скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 13.11.2023р. ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та “ШАНКСІ РЕДЖЕНТВОРКС ІНК” (Китайська Народна Республіка), (Продавець), уклали зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу № D13112023, за умовами п.1.1 якого продавець зобов`язувався продати покупцю спортивне обладнання відповідно до специфікації до цього договору.
В п.3.3, п.4.1, п.5.2 якого, поставка товарів здійснюється на умовах FOB (доставка вантажу, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до місця (Сінган, Китай) (“Порт призначення”) відповідно до правил Інкотермс 2010.
Ціни за товар визначені у Специфікації до цього договору, яка є невід`ємною частиною цього договору. 
Оплата здійснюється у доларах США за договором відповідно до специфікації до цього договору на банківський рахунок.
На виконання договору № D13112023 від 13.11.2023р. складено рахунок-фактуру № AFI23006 від 25.12.2023р., специфікацію від 13.11.2023р. на спортивне обладнання на загальну суму 34017,50 доларів США на поставку товару: 
- W-образний Гриф, 120 см, діаметр 28 мм, в кількості 1200 одиниць, вартість за одиницю 7,2000 доларів США, на загальну вартість 8640,00 доларів США;     
- Прямий Гриф, 160 см, діаметр 28 мм, в кількості 300 одиниць, вартість за одиницю 9,1500 доларів США, на загальну вартість 2745,00 доларів США;     
- Прямий Гриф, 180 см, діаметр 28 мм, в кількості 925 одиниць, вартість за одиницю 9,7000 доларів США, на загальну вартість 8972,50 доларів США;
- Прямий Гриф, 200 см, діаметр 28 мм, в кількості 100 одиниць, вартість за одиницю 11,0000 доларів США, на загальну вартість 1100,00 доларів США;
- Валік для тренажеру, 149,12*87,74*20,39 мм, колір чорний , в кількості 10200 одиниць, вартість за одиницю 0,3800 доларів США, на загальну вартість 3876,00 доларів США;     
- Валік для тренажеру, 150,93*80*20,93 мм, колір чорний , в кількості 10200 одиниць, вартість за одиницю 0,3800 доларів США, на загальну вартість 3876,00 доларів США;     
- Валік для тренажеру, 20*7*230 мм, колір чорний , в кількості 15200 одиниць, вартість за одиницю 0,1800 доларів США, на загальну вартість 2736,00 доларів США;
- Валік для тренажеру, 20*7*120 мм, колір чорний , в кількості 20720 одиниць, вартість за одиницю 0,1000 доларів США, на загальну вартість 2072,00 доларів США.
03.04.2024р. ТзОВ “Адель Сервіс” на виконання умов договору на проведення митно-брокерської діяльності в інтересах позивача подав до Івано-Франківської митниці електронну митну декларацію № 24UA206050003626U0, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: “Інвентар та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту. Спортивний снаряд для підняття ваги у важкій атлетиці та пауерліфтингу. Гриф штанги – металевий стрижень різного діаметру. На його кінці надягають диски, а основа служить для утримання штанги в руках. Навантаження закріплюється за допомогою втулок і замків. Матеріалом виготовлення грифів є сталь марки – Q235В. Артикули:  AFI-120-02 W-образний Гриф, 120 см, діаметр 28 мм, в кількості 1200 штук, AFI-160-01 W-образний Гриф, 160 см, діаметр 28 мм, в кількості 300 штук, AFI-180-02 Прямий Гриф, 180 см, діаметр 28 мм, в кількості 925 штук, AFI-200-01 Прямий Гриф, 200 см, діаметр 28 мм, в кількості 1000 штук. Не військового призначення. Фірма виробник - та “ШАНКСІ РЕДЖЕНТВОРКС ІНК.” (Китайська Народна Республіка) Вироби з пористої гуми. Валіки для тренажерів. Артикули: AFI-PMT09 валік для тренажеру 149,12*87,74*20,39 мм, колір чорний , в кількості 10200 штук, AFI-PMT10 валік для тренажеру 150,93*80*20,93 мм, колір чорний , в кількості 10200 штук, AFI-PMT12 валік для тренажеру 20*7*230 мм, колір чорний , в кількості 15200 штук, AFI-PMT13 валік для тренажеру 20*7*120 мм, колір чорний, в кількості 20720 штук. Не військового призначення. Фірма виробник - та “ШАНКСІ РЕДЖЕНТВОРКС ІНК.” (Китайська Народна Республіка).
В зазначеній митній декларації декларант самостійно визначив митну вартість товару за основним методом, тобто, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а саме згідно рахунку-фактури № AFI23006 від 25.12.2023р., за ціною 34017,50 доларів США.
З метою підтвердження обґрунтованості заявленої у МД митної вартості товару та обраного методу її визначення разом з МД декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: пакувальний лист від 25.12.2023р.; рахунок-фактура № AFI23006 від 25.12.2023р.; коносамент № UTRUST23121643 від 06.01.2024р.; автотранспортна накладна № 427989 від 01.04.2024р.; супровідний документ ТІ № MRN 24PL322080NS6J75F8 від 17.03.2024р.; сертифікат  про походження товару № 24С1401F0144/00005 від 25.12.2023р.; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 209050/2024/67 від 02.04.2024р.; банківський платіжний документ, що стосується товару № 30 від 18.12.2023р.; банківський платіжний документ, що стосується товару № 31 від 26.12.2023р.; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № LS-4550707 від 27.03.2024р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних зовнішньоекономічних та/або внутрішніх договорів) № D13112023 від 13.11.2023р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №SP13112023 від 13.11.2023р.; копія митної декларації країни відправлення № 021720240000000267 від 01.01.2024р..
Під час здійснення процедур митного контролю програмно-інформаційним модулем автоматичною системою аналізу і управління ризиками (АСАУР) за митною декларацією від 24UA206050003626U0 від 03.04.2024р. згенеровано наступні форми митного контролю за кодами: - “101-1” Витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів; - “105-2” Контроль правильностi визначення митної вартостi товарiв; - “106-2” Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів; - “115-7” Перевірка з метою виявлення товарів, що підозрюються у порушенні прав інтелектуальної власності відповідно до розділу XIV Митного кодексу України; - “203-1” Проведення повного митного огляду – з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації.
Івано-Франківська митниця Держмитслужби розпочала процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення від 03.04.2024р. про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно ч.2 ст.53 МК України, а саме зазначено: “якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи; за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару, а у разі відсутності таких документів, надати експертний висновок про вартість товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією”.
На вказане електронне повідомлення декларант повідомив митний орган, що не може надати інші документи та просив винести рішення в термін до десяти днів .
Митний орган за результатами розгляду поданої електронної митної декларації № 24UA206050003626U0 від 03.04.2024р., відмовив у митному оформленні (випуску) товарів відповідно до Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206050/2024/000110 від 04.04.2024р.. 
Згідно вказаної Картки відмови, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з невідповідністю обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару. Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, виявлено невідповідність в документах, що підтверджують митну вартість, а саме зазначені різні умови поставки в комерційному рахунку, проформі рахунку, специфікації до угоди, митній декларації країни відправлення та поданій митній декларації і комерційній угоді. Заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів. На підставі ч.2 ст.53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: висновки про вартісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Відповідно до вимог ч.6 ст.54 МУ України неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-ч.4 ст.53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачено або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Проведено консультації з декларантом згідно ст.57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причин відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості митного органу. Джерелом інформації для коригування митної вартості є митна декларація від 02.08.2023р. № 23UA206050008461U5. Митна вартість на рівні 3,76 доларів США за кг .
Як наслідок, Івано-Франківською митницею Держмитслужби здійснено коригування митної вартості та прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2024/000036/2 від 04.04.2024р., яким визначено митну вартість товару за резервним методом у розмірі 70748,16 доларів США.
Декларант подав нову митну декларацію № 24UA206050003699U0 за якою вартість товару сформована за резервним методом на підставі відомостей рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206000/2024/000036/2 від 04.04.2024р..
ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
ч.2 ст.51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Із змісту ст.52 МК України видно, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
ч.4,ч.5 ст.58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
ч.3 ст.53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Тобто, митний орган має повноваження вимагати додаткові документи у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.
Крім того, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду в постанові від 19.02.2019р. у справі № 805/2713/16-а.
Відповідно до ч.1-4 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
ч.1,ч.2 ст.53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5,ч.6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Крім того, відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно ч.1-3 ст.54 цього Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.
ч.6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що обов`язок митного органу зазначати конкретні обставини, які викликали певні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Також, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду яка викладена у постанові від 05.03.2019р. у справі №815/5791/17 основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.
Поряд з цим, відповідно до норм ст.ст.51-58 МК України самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що  подані декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так, разом з митною декларацією № 24UA206050003626U0 від 03.04.2024р., декларант надав митному органу передбачені ч.2 ст.53 МК України документи, які підтверджують митну вартість: “Інвентар та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту. Спортивний снаряд для підняття ваги у важкій атлетиці та пауерліфтингу. Гриф штанги – металевий стрижень різного діаметру. На його кінці надягають диски, а основа служить для утримання штанги в руках. Навантаження закріплюється за допомогою втулок і замків. Матеріалом виготовлення грифів є сталь марки – Q235В. Артикули:  AFI-120-02 W-образний Гриф, 120 см, діаметр 28 мм, в кількості 1200 штук, AFI-160-01 W-образний Гриф, 160 см, діаметр 28 мм, в кількості 300 штук, AFI-180-02 Прямий Гриф, 180 см, діаметр 28 мм, в кількості 925 штук, AFI-200-01 Прямий Гриф, 200 см, діаметр 28 мм, в кількості 1000 штук. Не військового призначення. Фірма виробник - та “ШАНКСІ РЕДЖЕНТВОРКС ІНК.” (Китайська Народна Республіка) Вироби з пористої гуми. Валіки для тренажерів. Артикули: AFI-PMT09 валік для тренажеру 149,12*87,74*20,39 мм, колір чорний, в кількості 10200 штук, AFI-PMT10 валік для тренажеру 150,93*80*20,93 мм, колір чорний , в кількості 10200 штук, AFI-PMT12 валік для тренажеру 20*7*230 мм, колір чорний, в кількості 15200 штук, AFI-PMT13 валік для тренажеру 20*7*120 мм, колір чорний, в кількості 20720 штук. Не військового призначення. Фірма виробник - та “ШАНКСІ РЕДЖЕНТВОРКС ІНК.” (Китайська Народна Республіка)” пакувальний лист від 25.12.2023р. (а.с.22-23); рахунок-фактура № AFI23006 від 25.12.2023р. (а.с.24-25); коносамент № UTRUST23121643 від 06.01.2024р. (а.с.26-27); автотранспортна накладна №427989 від 01.04.2024р. (а.с.28); супровідний документ ТІ № MRN 24PL322080NS6J75F8 від 17.03.2024 р.(а.с.31-34); сертифікат  про походження товару №24С1401F0144/00005 від 25.12.2023р. (а.с.35-36); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №209050/2024/67 від 02.04.2024р. (а.с.94); банківський платіжний документ, що стосується товару № 30 від 18.12.2023р. (а.с. 29); банківський платіжний документ, що стосується товару від № 31 26.12.2023р. (а.с.30); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № LS-4550707 від 27.03.2024р. (а.с.37); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних зовнішньоекономічних та/або внутрішніх договорів) № D13112023 від 13.11.2023р. (а.с.40-46); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №SP13112023 від 13.11.2023р.; (а.с. 38-39); копія митної декларації країни відправлення № 021720240000000267 від 01.01.2024р. (а.с.97).
Вищевказані документи підтверджують факт виконання зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу №D13112023 від 13.11.2023р. спортивного обладнання на загальну суму 34017,50 доларів США.
Зазначені документи містять усі необхідні реквізити сторін: продавця – “ШАНКСІ РЕДЖЕНТВОРКС ІНК.” (Китайська Народна Республіка) та покупця – ФОП ОСОБА_1 , особисті підписи, а також відтиск печатки фірми продавця. 
Крім того, такі документи містять детальний опис товару, який дає можливість ідентифікувати його, а також кількість та ціну товару.
Так, згідно акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 24UA206050003626U0 від 04.04.2024р., такий огляд проведено з частковим вивантаженням та з частковим розпакуванням вантажних місць. У оглянутих місцях опис, маркування товарів візуально відповідає заявленому у ЕЕ та ТСД. Проведено зважування транспортного засобу і кожного товару зокрема. Вага відповідає. Порушень ОПІВ не виявлено. (а.с.80-81) Згідно акту зважування № 545 від 03.04.2024р. вага брутто складає 39230 кг. (а.с. 98).
Також банківські платіжні документи, що стосуються товару № 30 від 18.12.2023р., № 31 від 26.12.2023р., підтверджують факт виконання покупцем зобов`язання щодо оплати за товар, що відповідає правовій природі договору-купівлі продажу та реальному характеру його виконання (а.с. 29-30).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта, що вищевказані документи, на переконання суду, є належними документами, що підтверджують вартість придбаного товару та містить всі необхідні реквізити для його ідентифікації. Тобто, відповідають вимогам ч.2 ст.53 МК України. 
Отже, вказані документи, на переконання суду, є належними документами, що підтверджують вартість придбаного товару та містить всі необхідні реквізити для його ідентифікації, що відповідає вимогам ч.2 ст.53 МК України.
Крім цього, на час проведення процедури розмитнення товару: “Інвентар та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту…”, та на час судового розгляду в цій справі, митний орган не надав суду доказів недостовірності відомостей щодо ціни товару (вартісних характеристик), зазначених у поданих разом з митною декларацією № 24UA206050003626U0 від 03.04.2024р. документах, отриманих в установленому законом порядку.
Стосовно доводів апелянта, як у оспорюваному рішенні про коригування митної вартості товарів за UA206000/2024/000036/2 від 04.04.2024р., так і в апеляційній скарзі, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно  переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2, ч.3 ст.53 МК України, колегія суддів зазначає про таке.
На виконання зовнішньоекономічного договору №D13112023 від 13.11.2023р. та доповнення до зовнішньоекономічного договору (специфікація) № SP13112023 від 13.11.2023р. позивач здійснив оплату за товар: 
18.12.2023р. в сумі 15000,00 дол. США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті № 30 від 18.12.2023р. (а.с. 29); 26.12.2023р. в сумі 8812,25 дол. США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті № 31 від 26.12.2023р. (а.с. 30).
Такі платіжні інструкції містять відомості про розрахунковий рахунок позивача в іноземній валюті – дол. США, номери документів, на підставі яких здійснено валютний переказ коштів по SWIFT, суми платежів, а також реквізити отримувача “SHANXI REGENT WORKS INC.”. Зазначені в платіжних інструкціях в іноземній валюті відомості відповідають інформації зазначеній в митній декларації та в доданому до митної декларації контракті та інвойсі. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рахунок-фактура (інвойс) № AFI23006 від 25.12.2023,р. про відсутність якого йде мова в платіжних інструкціях, є невід`ємною частиною договору та специфікації, що можна встановити без будь-яких додаткових труднощів, зважаючи на дату такого документа, назву товару, ціну, шляхом співставлення їх відомостей.
Таким чином, сукупність вищевказаних документів дає можливість встановити факт оплати позивачем за конкретний товар, перелік якого міститься в специфікації №SP13112023 від 13.11.2023р. до контракту №D13112023 від 13.11.2023.
Щодо доводів апелянта про те, що подана декларантом митна декларація на експорт товарів народного споживання складена на китайській мові, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що митний орган у рішенні про коригування митної вартості товарів за № UA206000/2024/000036/2 від 04.04.2024р. не зазначив жодних зауважень щодо вказаної декларації.
Стосовно доводів апелянта про відсутність відомостей, в яких було б виділено складові митної вартості щодо вартості ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар (згідно п.п. «б» п.1 ч.10 ст.58 МК України), що унеможливлює перевірку складових митної вартості (документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості (документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тобто неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості всіх її складових, що не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат на пакувальні матеріали та інші витрати на пакувальні послуги, з урахуванням яких сформовано митну вартість оцінюваного товару), колегія суддів зазначає про таке.
Поставка товару здійснюється згідно договору від 13.11.2023р.  № D13112023.
В п.7 договору “умови упаковки” зазначено “Стандартна експортна упаковка”. 
пп.4.4 п.4 договору від 13.11.2023р. №D13112023, передбачено, що специфікація є невід`ємною частиною вказаного договору.
Так, згідно графи 3 в специфікації №SP13112023 від 13.11.2023р. “Упаковка” кожен гриф у поліетиленовому пакеті + фанерний дерев`яний ящик; валіки у картонних упаковках.
Тобто, витрати на тару, пакування та маркування вже включені в вартість товару.
Зазначені витрати не потрібно окремо виділяти так як вони вже закладені у вартість товару, про що чітко зазначено в контракті. 
Крім того, чинним законодавством не передбачено, що позивач повинен подавати до митного органу додаткові документи на вартість тари, пакування, маркування.
Крім того, на час проведення процедури розмитнення товару, та на час судового розгляду в цій справі, митний орган не спростував висновки щодо недостовірності відомостей щодо ціни товару (вартісних характеристик), зазначених у поданих разом з митною декларацією документах, отриманих в установленому законом порядку.
Також незрозумілою є вимога митного органу надати декларантом експертний висновок про вартість товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, оскільки такий висновок не може усунути виявлені в документах “розбіжності”.
Аналіз вказаних підстав в сукупності з поданими декларантом документами, дає підстави для висновку, що у митного органу не було підстав для витребування додаткових документів у декларанта для підтвердження заявленої митної вартості.
Слід звернути також увагу, що сам перелік витребуваних митним органом додаткових документів жодним чином не пов`язаний із зауваженнями, які визначені підставою для їх витребування.
ч.1 ст.57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини другої коментованої статті Митного Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
ч.3, ч.5, ч.6 ст.57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.59 і ст.60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Наведене передбачено ч.4 ст.57 МК України.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.59 і ст.60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст.63 Кодексу.
Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
ч.1, ч.3 ст.58 МК України  встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
У разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Із змісту ч.1-ч.3 ст.54 МК України видно, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
ч.5 ст.54 МК України встановлено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
ч.6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Разом з цим, відповідно до ч.7 ст. 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
ч.1 ст.55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Колегія суддів наголошує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, митний орган вправі витребувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах,  викладеній в постанові Верховного Суду від 20.02.2018р. у справі № 809/1884/16.
В даному випадку, позивач надав митному органу всі документи, які передбачені ч.2 ст.53 МК України, крім ліцензії на імпорт товару та страхових документів, оскільки товар не підлягав ліцензуванню, а страхування не здійснювалося.
В п.4 ч.2 ст.55 МК України видно, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до ч.4, ч.5 Графи 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" Розділу ІІ "Опис граф Рішення" Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р.  № 598 (далі – Правила № 598), регламентовано, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст.64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Покликання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.59, ст.60 та ст.64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Із змісту графи 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA20600/2024/000036/2 від 04.04.2024р., видно, що в ньому є покликання про визначення митної вартості за резервним методом (ст.64 МК України) та зазначено номер та дату митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів: № 23UA206050008461U5 від 02.08.2023р.. Однак, відсутні пояснення щодо зроблених коригувань в порівнянні з товарами, які вказані в митній декларації № 24UA206050003626U0 від 03.04.2024р.. 
Як видно з матеріалів справи та долученої до відзиву на позовну заяву копії митної декларації № 23UA206050008461U5 від 02.08.2023р., відправник: “SHANXI REGENT WORKS INC.”, одержувач – ФОП ОСОБА_1 .
Колегія суддів зазначає, що в митній декларації № 23UA206050008461U5 від 02.08.2023р. вказана скорегована ціна товару, що підтверджується позначкою “ 6” в графі 43 митної декларації. Тобто, саме митний орган, а не ФОП ОСОБА_1 , самостійно визначив ціну товару в митній декларації № 23UA206050008461U5 від 02.08.2023р. на підставі рішення про коригування.
Тобто, митна декларація №23UA206050008461U5 від 02.08.2023р. подана зі скоригованою митним органом ціною товару.  Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не погодився з таким висновком митного органу щодо вартості товару та оспорив правомірність рішення митного органу до суду. 
Ухвалою суду від 11.09.2023р. відкрито провадження у справі № 300/6022/23 про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206050/2023/000197 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2023/000103/2 від 01.08.2023р.. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113363242). 
Тобто, позивач оспорив правомірність рішень митного органу щодо скоригованої вартості товару, зазначеної в митні декларації № 23UA206050008461U5 від 02.08.2023р., і на час прийняття вже спірних у цій адміністративній справі рішення про коригування митної вартості товару № UA206000/2024/000036/2 від 04.04.2024р. та картки відмови в прийнятті митної декларації за № UA206050/2024/000110 від 04.04.2024р., рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2023/000103/2 від 01.08.2023р., про що достеменно мало бути відомо митному органу, з огляду на отримання через “Електронний суд” копії ухвали від 11.09.2023р. 
Отже, митна декларація № 23UA206050008461U5 від 02.08.2023р. не могла бути використана митним органом як джерело інформації для коригування митної вартості товару за митною декларацією №4UA206050003626U0 від 03.04.2024р.
Також в подальшому, Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.06.2024р. у справі № 300/6022/23, яка згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Івано-Франківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA206000/2023/000103/2 від 01.08.2023р. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/119844410).
ч.4 ст.78 КАС України чітко визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Верховний Суд в постанові від 21.12.2018р. за результатом розгляду справи № 815/228/17 зазначив:
“… Суд виходить з того, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку…”.
Оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2024/000036/2 від 04.04.2024р.  не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Верховний Суд в постанові від 02.07.2020р. за результатом розгляду справи № 804/2061/17 зазначив:
“…Між тим, як видно з рішення про коригування митної вартості товарів №500060702/2017/000010/1 від 25.02.2017р., у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм п.2, п.4 ч.2 ст.55 МК України.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
При цьому, Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган…”.
Також, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Однак, контролюючим органом не доведено, що подані позивачем документи не підтверджують митну вартість товару, а також те, що позивач мав надати саме ті документи, які витребувано митним органом (загальна вимога надати документи, визначені ч.3 ст.53 МК України), з огляду на зауваження щодо розбіжностей в митній декларації та долучених до неї документах щодо умов поставки.
Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може бути самостійною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю (іншим обраним законним методою) та, як наслідок, коригування митної вартості таких товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Колегія суддів вказує на право декларанта (його уповноваженої особи) визначити митну вартість за основним методом. При визначенні вартості товару особа має надати митному органу необхідні і достатні відомості про митну вартість, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних.
Проте, в даному випадку апелянт, не спростував належними і допустимим доказами відомості, зафіксовані в документах, наданих митному органу разом з митною декларацією № 24UA206050003626U0 від 03.04.2024р. а тому не виконав покладений на нього обов`язок ч.2 ст.77 КАС України щодо того, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного висновки митного органу у оспорюваному рішеннях про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому, суб`єкт владних повноважень не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митних деклараціях, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. 
Наведене дає підстави для висновку, що сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митного органу, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування митним органам митної вартості товару.
Крім того, колегія суддів зазначає, що будь-яка інформація, отримана від юридичних осіб носить виключно інформативний характер та не є безумовною рекомендацією митному органу визначати митну вартість інших аналогічних/подібних товарів саме за такою вартістю. Кожна зовнішньоекономічна угода містить свої умови, які погоджуються сторонами. Принцип свободи договорів чітко передбачає, що сторони можуть самостійно визначити вартість товару.
Разом з тим, слід зазначити, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
ч.7 ст.54 МК України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019р. у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.
Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019р. у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019р. у справі № 820/6315/15 колегія суддів зазначає, що вимоги ч.3-ч.4 ст.53 та ч.2 ст.58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Колегія суддів звертає увагу апелянта, як суб`єкта владних повноважень, на те, що останній має доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів та може відібрати за критерієм “код УКТЗЕД” всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо. Тому, зазначення лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування їх вибору із сотень інших митних оформлень, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов його поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскаржуваного рішення.
Необхідно також звернути увагу на те, що зазначення в рішенні про коригування митної вартості лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів прямо суперечать вищезазначеним положенням законодавства, що є самостійною підставою для його скасування. Вказана позиція підтверджується уставленою судовою практикою Верховного суду, викладеною в постановах від 21.12.2018р. у справі №815/1670/17, від 10.06.2020р. у справі №1.380.2019.004752, від 19.09.2022р. у справі №1.380.2019.004890.
Митний орган не навів жодних обставин та не надав доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування додаткових документів, зокрема, що позивач в митних деклараціях зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларацій недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, тобто відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Надаючи оцінку доводам апелянта, покладеним в основу прийняття оспорюваному  рішенні про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновків, що за відсутності документів, які б пояснили сумніви митного органу, митний орган не мав достатніх та обґрунтованих підстав для невизнання митної вартості товару задекларованого позивачем, враховуючи таке.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Водночас, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Разом з тим, обов`язок органу доходів і зборів обґрунтовувати причини та порядок здійснення коригування митної вартості встановлюється Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 598.
Так, відповідно до п.2.1 вказаних Правил № 598, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосування резервного методі (ст.64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувались митним органом при її визначенні. Покликання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначені митної вартості відповідно до положень ст.59, ст.60, ст.64 кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційний умов тощо.
Тобто, рішення про коригування митної вартості не може ґрунтуватись на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару.
Проте, з огляду на те, що позивач надав вичерпні документи на підтвердження митної вартості товару, колегія суддів зазначає, що у митного органу були наявні достатні документи, які підтверджують числові значення всіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару.
Апеляційний суд наголошує, що Івано – Франківська митниця як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що надані позивачем документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Івано – Франківської митниці діяв не у спосіб що визначені законами та Конституцією України. Відповідач в порушення вимог ст.77 КАС України не довів наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару за основним методом. Зазначене, в свою чергу, дає підстави вважати, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови є протиправними, які слід скасувати.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постановах від 27.06.2019р. у справі № 803/667/17, від 02.04.2019р. у справі № 809/784/19, від 06.03.2019р. у справі № 809/278/17, від 20.02.2018 р. у справі № 809/1884/1. від 09.10.2018 у справі № 826/24835/15, від 24.01.2019р. у справі № 820/636/17, від 21.01.2020р. у справі № 812/2336/14, від 13.02.2020р. у справі № 810/1175/16, від 26.01.2021р. у справі № 826/13892/16).
Стосовно доводів апелянта про значно завищений розмір витрат на правову допомогу та послуги перекладу, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
п.1ч.3 ст.132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. 
Правове регулювання витрат на професійну правничу допомогу містить ст.134 КАС України.
Так, ч.1 цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч.2-ч.5 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
 Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
 За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
 Аналіз наведених норм права вказує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
В  даному у випадку позивач на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надав суду такі документи: копію договору № 2022/26 від 18.10.2022р. про надання професійної правничої допомоги, який укладений між адвокатом Дрогомирецьким І.М. та ФОП ОСОБА_1 (а.с. 56-58); ордер на надання правової допомоги серії ІФ № 1067672, виданий адвокатом Дрогомирецьким І.М. (а.с. 59); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001503 від 10.04.2019р.(а.с. 55); копію акта приймання-передачі послуг від 19.06.2024р. за договором про надання професійної правничої допомоги № 2022/26 від 18.10.2022р.; платіжне доручення № 272 від 13.08.2024р. про сплату за послуги за договором про надання професійної правничої допомоги № 2022/26 від 18.10.2022р. в сумі 10000,00 грн., отримувач – Дрогомирецький І.М.
Згідно акта приймання-передачі послуг за договором про надання професійної правничої допомоги № 2022/26 від 18.10.2022р. адвокатом Дрогомирецьким І.М. надано такі адвокатські послуги: проведення попереднього аналізу справи, у тому числі ознайомлення з матеріалами справи, збір інформації та документів, оформлення доказової бази відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України; підготовка позовної заяви; опрацювання поданого відповідачем відзиву на позов та підготовка відповіді на відзив на позов. Загальна вартість наданих послуг складає 10000 грн. без ПДВ.
Розгляд даної справи № 300/3377/24 здійснено за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч.2 ст.12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справ.
Отже, справа № 300/3377/24 відноситься до справ незначної складності, а тому не потребує значних зусиль для підготовки позовної заяви та доказів до неї.
При цьому, суд першої інстанції вірно вказав на те, що Єдиний державний реєстр судових рішень містить велику кількість аналогічних справ за предметом спору адміністративних справ незначної складності, які могли бути використані представником позивача як правові позиції суду під час підготовки позовної заяви та значно спростили процес та час, затрачений на її написання та визначення обсягу необхідних доказів у справі. 
З огляду викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу у справі № 300/3377/24 є непропорційним до складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3028,00 грн., тобто в розмірі 1 мінімальної ставки судового збору за подання цього позову до суду, що буде розумним за обставин цієї справи.
Також, позивач просив суд, стягнути з відповідача 2720,00 грн. понесених витрат на послуги з перекладу ФОП ОСОБА_2 на замовлення з англійської та з китайської на українську мову. На підтвердження таких витрат надано суду акт виконаних робіт від 29.04.2024р. та платіжне доручення № 237 від 29.04.2024р. на суму 2720,00 грн. (а.с. 53-54).
Верховний Суд в постанові від 31.03.2020р. за результатом розгляду справи № 160/7049/19 зазначив:
“…Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має з`ясувати, чи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тощо…”.
З огляду на зміст акту виконаних робіт від 29.04.2024р., який долучений до матеріалів справи, здійснено переклад з англійської мови на українську мову на суму 1550,00 грн., з польської мови на українську мову на суму 490,00 грн., та переклад з китайської мови на українську мову на суму 680,00 грн., всього 2720,00 грн.
Таким чином, позивач довів обґрунтованість таких витрат та їх пов`язаність з цією справою, а тому відхиляє заперечення  митного органу щодо їх стягнення.
Також такий розмір витрат на послуги з перекладу - 2720,00 грн. є співмірним із складністю справи та виконаними перекладачем роботами, обсягом наданих перекладачем послуг.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі        Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно  п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд ,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці – залишити без задоволення, а Рішення   Івано-Франківського окружного адміністративного суду   від 26 вересня 2024 року   у справі № 300/3377/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель