УХВАЛА
 
21 січня 2025 року
м. Київ
справа № 205/3486/23
провадження № 51-5546 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого        ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року щодо останнього,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2024 року касаційну скаргу захисника   ОСОБА_4 , у зв`язку з недотриманням вимог статті 427 КПК України, залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховним Судом було констатовано порушення вимог п. 4 ч. 2 та ч. ч. 5, 6 ст. 427 КПК України, при цьому роз`яснено порядок усунення зазначених в ухвалі недоліків.
У межах наданого судом строку захисник надала уточнену касаційну скаргу, проте зазначених у вказаній ухвалі недоліків в повному обсязі не усунула.
Так,   ОСОБА_4 повторно допускає порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, оскаржуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, зокрема, з підстави невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а саме вказує про визнання судами винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, яке ґрунтується на показаннях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що, на її думку, є припущеннями. Крім цього, стверджує про відсутність у засудженого умислу на незаконне зберігання холодної зброї, при цьому посилається на неповноту судового розгляду та фактично не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, яким надає власну оцінку відмінну від оцінки наданої судами, у тому числі на предмет достовірності, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Разом з цим, заявляючи вимогу про скасування ухвали апеляційного суду, захисник знову не зазначає, яких саме порушень допустив суд апеляційної інстанції в аспекті положень статей 404, 405 КПК України, та не вказує, які конкретно доводи апеляційної скарги сторони захисту, в порушення ст. 419 цього Кодексу, вказаний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Також, всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК України долучена ОСОБА_4 до касаційної скарги копія ухвали суду апеляційної інстанції не засвідчена відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, або до п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», тому не може вважатися копією вказаного судового рішення.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою захисника.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Повертаючи касаційну скаргу, Суд роз`яснює, що її повернення не позбавляє права повторно звернутися до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, в межах строку на касаційне оскарження.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника  ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровськавід 24 квітня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року щодо останнього повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                            ОСОБА_3