ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/27163/23	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року в адміністративній справі №160/27163/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій просила: 
-визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12.10.2023р. №912290125604 про відмову у переведенні та призначенні пенсії ОСОБА_1 , відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993р. №3723 «Про державну службу» (в редакції від 01.01.2008р.) та статті 37-1 Закону України від 16.12.1993р. № 3723 «Про державну службу» (в редакції від 01.01.2008р.);
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити переведення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на пенсію згідно статті 37 Закону України від 16.12.1993р. № 3723 «Про державну службу» (в редакції від 01.01.2008р.) та призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію у розмірі 70% від заробітку ОСОБА_2 , розрахованого станом на 11.09.2023р.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог.
Позивач, не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове яким задовольнити позов, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.
В обгрунтування скарги зазначено, що позивач просить застосувати положення законодавства України, яке діяло раніше, та скасування (зміна) чого призвело до звуження прав позивача, що є неприпустимим. 
09.10.2023р. через офіційний веб-портал Пенсійного фонду України позивач подала заяву про перехід на пенсію за іншим Законом, а саме, перерахувати та призначити їй пенсію, виходячи з положень Закону України від 16.12.1993р. № 3723 «Про державну службу» (в редакції від 01.01.2008р.).
Так, позивача з 05.01.2010р. переведено на пенсію по втраті годувальника, згідно Закону України «Про державну службу» редакція від 01.01.2008р.
Розмір пенсії позивача розраховувався, виходячи з 70% від заробітку ОСОБА_2 .
Верховний Суд у постанові від 21.12.2021р. у справі № 440/7341/20 зазначив, що оскільки померлий годувальник мав право на отримання пенсії відповідно до Закону N 3723, то пенсія може призначатися на вибір утриманця: 70 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону № 3723; 50 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону № 1058.
Так, оскільки позивач вже отримувала пенсію, розмір якої розраховувався на підставі ст. 37 Закону № 3723, то позивач має право на перехід та розрахунок пенсії саме за таким Законом, оскільки розмір пенсії, що отримується відповідачем наразі є істотно меншим, ніж той, що мас бути призначений відповідно Закону № 3723.
Крім того, ст. 37-1 Закону № 3723 (в редакції від 01.01.2008р.) було визначено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.
Таким чином, оскільки позивач звернувся до відповідача саме з приводу перерахунку вже призначеної пенсії, то будь-які законодавчі зміни, які звужують зміст та обсяг прав окремої категорії громадян не можуть застосовуватися до тих осіб, які до набрання чинності цими змінами вже набули в законний спосіб певні, гарантовані державою права та свободи, в тому числі і право на пенсію державного службовій« в передбаченому па час призначення пенсії розмірі та її перерахунок.
Станом на 31.01.2010р., розмір заробітку ОСОБА_2 складав 4 440,80 грн. Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 11.09.2023р. № Б-с-592, заробітна плата ОСОБА_2 , судді Покровського районного суду Дніпропетровської області, станом на 11.09.2023р., складає 107 202,00 грн.
Відтак, наразі існує необхідність у призначенні пенсії позивачу згідно ст. 37 Закону № 3723 та ст. 37-1 3акону № 3723 (в редакції від 01.01.2008р.) в розмірі 70% від заробітку ОСОБА_2 (107 202,00 грн.).
Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 з 05.10.2010р. отримувала пенсію по втраті годувальника згідно Закону України „Про державну службу“, а з 01.05.2020р. автоматично переведена на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Для проведення даного перерахунку заявниця надала довідку про оновлені складові в частині заробітку померлого годувальника від 11.09.2023р. № Б-с-592, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області. 
Оскільки, з 1 січня 2018 року, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбаченими законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій та статус суддів», виплачується в розмірі обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то в разі смерті судді у період перебування на посаді судді чи перебування у відставці непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на умовах та в порядку, передбаченому Законом №1058- VI.
Аналогічна позиція зазначена в Постанові Верховного Суду від 15.01.2020р. справа №592/7939/16-а.
З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889. В цьому Законі було визначено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993р. за №3723 втрачає чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889.
Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону „Про державну службу“ визначено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3732, але не передбачено можливість здійснення перерахунків уже призначених пенсій. Призначення та перерахунок пенсій у зв`язку із втратою годувальника за вказаним Законом не передбачено.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі №745/458/16-а, від 13.02.2018р. у справі №697/2282/17, від 21.01.2018р. у справі №638/19513/16-а, від 20.02.2018р. у справі №501/2412/16-а, від 11.12.2019р. у справі №555/2321/16-а, від 26.02.2020р. у справі №508/808/16-а, від 14.01.2021 року у справі №366/3183/17.
При розгляді подібних справ №300/700/23, №300/4492/23 суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до висновку, що оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії державного службовця, не було передбачено можливість її перерахунку, тому, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку,
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 з 05 жовтня 2010 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до 01.05.2020р. отримувала пенсію по втраті годувальника згідно Закону України "Про державну службу".
З 01 травня 2020 року ОСОБА_1 в автоматичному режимі переведена на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки розмір пенсії при переведенні збільшувався.
11 вересня 2023 року ОСОБА_1 отримала довідку територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 11.09.2023р. № Б-с-592, за якою заробітна плата ОСОБА_2 , судді Покровського районного суду Дніпропетровської області, станом на 11.09.2023р.:  посадовий оклад 63 060,00 грн.; доплата за вислугу років - 37 836,00 грн.; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді 6 306,00 грн. Всього грошове забезпечення складає - 107 202,00 грн.
09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника за Законом України "Про державну службу", для проведення перерахунку надавши довідку про оновлені складові в частині заробітку померлого годувальника від 11.09.2023р. №Б-с-592, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12.10.2023р. №912290125604 позивачеві відмовлено в переході та призначенні пенсії відповідно до положень статті 37 Закону України №3723 та повідомлено, що в неї відсутнє право на призначення пенсії за Законом №3723, оскільки згідно з пунктом 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року №889 втратив чинність Закон №3723, крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених в пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 визначено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723, але не передбачено можливість здійснення перерахунків вже призначених пенсій.
А отже, призначення та перерахунок пенсій у зв`язку з втратою годувальника за вказаним Законом не передбачено.
Позивач вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови в здійсненні переведення ОСОБА_1 на пенсію згідно статті 37 Закону України від 16.12.1993р. №3723 «Про державну службу» (в редакції від 01.01.2008р.) та призначенні ОСОБА_1 пенсії в розмірі 70% від заробітку ОСОБА_2 , розрахованого станом на 11.09.2023 року, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2  ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно із ч. 1  ст. 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Щодо переведення на пенсію відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993р. №3723 «Про державну службу» (в редакції від 01.01.2008), колегія суддів зазначає наступне.
Так, ч. 4 ст. 43 Закону України “Про статус суддів” від 15.12.1992р. № 2862-XII визначала, що судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993р. № 3723-XII (далі - Закон № 3723).
  Відповідно до цієї норми пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.
Відповідно до ч. 1 ст. 138 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” №     2453-VI від 07.07.2010р., судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання.
Відповідно до ч. 3 ст. 138 цього Закону щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Закон № 2453-VI не визначав і не визначає на момент розгляду справи особливостей пенсійного забезпечення осіб, що перебували на утриманні судді, на випадок його смерті.
  У лютому 2015 року вступив в законну силу Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» №      192-VIII від 12 лютого 2015 року, розділ 10 якого визначав статус судді у відставці.
Згідно статей 141-142 цього Закону суддя у відставці також мав право на призначення йому пенсії на умовах передбачених статтею 37 Закону № 3723-XII, або за його вибором право на отримання щомісячного довічного утримання.
Аналогічним чином визначав право судді у відставці на пенсійне забезпечення, а також права утриманців померлого судді у відставці на отримання пенсії на випадок втрати годувальника Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №      213-VIII від 02 березня 2015 року, яким було змінено назву статті 37 Закону України «Про державну службу» на нову назву «Пенсійне забезпечення державних службовців».
У подальшому, Закон № 3723-XII втратив чинність на підставі Закону України «Про державну службу» №      889-VIII від 10 грудня 2015 року (далі – Закон №      889-VIII) за винятком статті 37 Закону України № 3723-XII, яка повинна застосовуватися до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу 11 Закону №      889 -VIII.
Згідно із пунктами 10 і 12 розділу 11 Закону №      889 -VIII та Закону № 2453-VI державні службовці які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.
Положення про реалізацію права судді на відставку за нормами Закону № 2453-VI передбачені і пунктом 25 частини другої розділу 12 перехідних положень Закону №1402- VIII.
Отже, суддя виходячи у відставку, мав право обрати пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання судді. Окрім того, він мав право на пенсію за віком на загальних підставах, визначених Законом № 1058.
Відповідно до статті 37 Закону № 3727-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.
У статті 37-1 Закону № 3727-ХІІ було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
Отже, якщо суддя обрав пенсію за віком, то мав би право отримувати її (а у разі підвищення заробітної плати суддів – у збільшеному розмірі) до смерті.
Законом №     3723 було передбачено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням норм частини п`ятої цієї статті, а на двох і більше членів сім`ї – 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною восьмою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала пенсію за цим Законом.
Отже, утриманці державних службовців, що отримали право на пенсію за ст. 37 Закону №     3723, мають право на пенсію по втраті годувальника, розмір якої обчислюється від суми заробітної плати померлого годувальника.
Закон України № 1058 не містить норми, яка б дозволяла замість пенсії за віком померлого годувальника застосовувати щомісячне довічне грошове утримання судді. Однак цей Закон і не визначає, за яким законом повинна розраховуватися пенсія за віком померлого годувальника, якщо він мав право на таку пенсію за Законом № 3723 і за Законом № 1058.
Так, частину 1 статті 37 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника – судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-XII від 16.12.1993р., визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі:
(1) 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-XII від 16.12.1993р., або
(2) 50% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №     1058-ІV від 09.07.2003р.
    Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 31 травня 2021 року у справі № 569/10026/16-а, від 21 грудня 2021 року у справі № 440/7341/20, від 25 травня 2022 року у справі № 409/2218/17.
  Крім того, Верховний Суд, зокрема у постанові від 09 листопада 2018 року у справі №236/3193/16-а наголосив на наявності права утриманців судді, що перебував у відставці та отримував щомісячне довічне грошове утримання, на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ та вказав, що  право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом. Дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно Закону № 889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника. За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивача, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Таким чином, враховуючи передбачену Законом № 2453-VI наявність у померлого права на отримання пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723-XII, колегія суддів судів дійшла висновку про наявність обґрунтованих підстав для призначення позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ за її вибором.
При цьому, колегія суддів зазначає, що за приписами законодавства, саме Пенсійний фонд та його органи повинні забезпечити умови, за яких особа обізнана з умовами призначення різних пенсій і може робити усвідомлений вибір.
Належне виконання цього обов`язку передбачає надання інформації про умови призначення усіх видів пенсії, на які заявник має право. З огляду на це, працівник відповідача повинен був роз`яснити позивачці можливість оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом № 1058, так і за Законом №     3723, якщо померлий мав на неї право, проінформувати заявницю про їх розміри.
  Разом з тим, стосовно обрання позивачем правильної базової величини для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а саме  у розмірі 70% від заробітку (грошове забезпечення судді) розрахованого станом на 11.09.2023р., колегія суддів зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом № 1058-IV, відповідно до статті 1 якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Суд звертає увагу, що Законом № 1058 передбачено загальний підхід для обчислення усіх видів пенсій з базової величини - пенсії за віком, порядок обчислення якої унормовано у статті 27 цього Закону.
Крім того, частиною 1 статті 37 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Таким чином, враховуючи положення цієї статті колегія суддів зазначає, що розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначається в залежності від розміру пенсії померлого годувальника.
Отже, незалежно від того, отримувала особа пенсію за віком чи ні, усі пенсії, в тому числі і пенсія у зв`язку з втратою годувальника, обчислюються  з однакової базової величини - пенсії за віком.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі №236/3193/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №667/1568/16, від 15 січня 2020 року у справі №592/7939/16-а, від 28 квітня 2020 року у справі №635/4299/17,  
Верховний Суд вже розглядав справи № 667/1568/16, № 592/7939/16-а, № 635/4299/17 та № 318/2128/15-а з подібними правовідносинами та, відповідно, у постановах від 11.07.2019р., 15.01.2020р., 28.04.2020р. та 19.03.2021р. дійшов висновку, що  “виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді”.
  Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 440/7341/20, у подібних правовідносинах, враховуючи положення законів №1058-IV та № 3723-ХІІ в сукупності, дійшов висновку, що частину першу статті 37 Закону №1058-IV слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника - судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання, і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону № 3723-XII визначається, зокрема, у розмірі 70%  від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі статті 37 № 3723-XII.
Також, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 440/7341/20 також вказав, що не є перешкодою для застосування пенсії за віком як базової величини для обчислення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника та обставина, що суддя у відставці не отримував пенсії за віком, а отримував щомісячне грошове утримання судді у відставці.
З огляду на це, суд дійшов до висновку, що базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника, отже вимоги в частині визначення базовою величиною пенсії у зв`язку з втратою годувальника  70% суми суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання є помилковими та необґрунтованими,  оскільки базовою величиною для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника  70% розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі статті 37 Закону № 3723-XII.
Щодо врахування заробітку розрахованого станом на 11.09.2023р., колегія суддів зазначає, що на цей час спірні відносини регулювалися Законом України від 10.12.2015р. №     889-VIII «Про державну службу» , який набув чинності 01.05.2016р., у зв`язку з чим положення попереднього Закону № 3723-XII «Про державну службу» частково втратили чинність, у тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.
Натомість у ст. 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто в загальному порядку.
Між тим, як Закон №889-VІІІ, так і Закон № 1058-IV не передбачають підстав (умов) для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку із збільшенням розміру заробітної плати працюючих службовців. Не передбачає таких підстав і ст. 37 Закону №3723-ХІІ.
Враховуючи те, що законодавством не передбачено підстав та умов перерахунку пенсій у зв`язку із втратою годувальника, в тому числі того, який був суддею, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. У відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача у зв`язку з підвищенням суддівської винагороди суддям.
Враховуючи пряму дію закону в часі, до правовідносин щодо перерахунку пенсій застосовується законодавство, чинне на час, коли здійснюється перерахунок, а не те, яке діяло на час призначення пенсії.
Так, умови перерахунку пенсій були визначені у ст. 37-1 Закону №3723-ХІІ, яка на час подання позивачем довідки та заяви про перерахунок, вже не була чинною. Таким чином, законних підстав для перерахунку пенсії позивача на підставі такої довідки у відповідача не було.
Суд бере до уваги Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 1 пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015р. № 889-VIII (щодо гарантій соціального захисту державних службовців) від 23.12.2022р. № 3-р/2022 у справі № 3-132/2018 (5462/17).
Цим рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), підпункт 1 пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015р. № 889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993р. № 3723-ХІІ зі змінами.
Конституційний Суд Україні звернув увагу на обов`язок Верховної Ради України внормувати перерахунок розмірів пенсій осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ зі змінами, з урахуванням приписів Конституції України та цього Рішення.
Таким чином, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України 23.12.2022р. № 3-р/2022, правове регулювання перерахунку пенсії позивача у майбутньому зазнає змін. Однак до врегулювання Верховною Радою України питання перерахунку пенсій,  призначених на підставі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, підстав для такого перерахунку немає.
Верховна Рада України на момент звернення позивача до Пенсійного фонду за перерахунком пенсії та до суду з цим позовом не прийняла відповідних змін до законів, що регулюють спірні правовідносини, тому немає підстав для перерахунку пенсій, призначених на підставі  ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2023 року справа №520/6418/21
З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, вимоги позивача, суд дійшов до висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, є:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12.10.2023р. №912290125604;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 жовтня 2023 року про призначення та виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в розмірі 70% розміру пенсії ОСОБА_2 за віком, обчисленої на підставі статті 37 Закону України “Про державну службу” 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно частини 4 статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права та дійшов помилково висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судове рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення.
Керуючись статями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                       ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року в адміністративній справі №160/27163/23 – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року в адміністративній справі №160/27163/23 – скасувати. 
Прийняти нове судове рішення.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12.10.2023р. №912290125604;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 жовтня 2023 року про призначення та виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в розмірі 70% розміру пенсії ОСОБА_2 за віком, обчисленої на підставі статті 37 Закону України “Про державну службу” 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.    
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко