П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/9996/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Панкеєва В.А.
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
04 березня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Моніча Б.С.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України  в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України  в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Житомирській області у не наданні грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п."е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оформлену листом від 03.04.2024 №9239-6784/3-02/8-0600/24;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області призначити та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
02.08.2023 позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
05.03.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення та виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7.1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Листом від 03.04.2024 №9239-6784/3-02/8-0600/24 відповідач відмовив позивачу у призначені та виплаті грошової допомоги, посилаючись на те, що страховий стаж, який було нараховано позивачу в державних та комунальних закладах освіти, що передбачені Переліком № 909, на дату досягнення пенсійного віку, який становить 34 роки 11 місяців 17 днів, тобто менше 35 років, і грошова допомога у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7.1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону не призначається.
08.04.2024 позивач повторно звернувся з листом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив переглянути його трудовий стаж за період з 01.09.1987 по 31.08.1989 згідно наданих довідок з Комунальної установи "Трудовий архів" Андрушівської міської ради від 29 лютого 2024 року №159 та від 29 лютого 2024 року №160, де значиться, що за період вересень 1987 року липень 1989 року позивач працював вчителем в Андрушівській середній школі №1 та включити його до страхового стажу для виплати 10 (десяти) призначених пенсій як працівнику освіти.
Листом №12536-10170/З-02/8-0600/24 від 07.05.2024 відповідач надав відповідь на лист позивача від 08.04.2024, в якому зазначає, що страховий стаж позивача становить 34 роки 11 місяців 17 днів, до даного страхового стажу не включено період роботи з 01.09.1987 по 31.08.1989 завідуючого районною фільмотекою (запис №8-9 трудової книжки НОМЕР_1 від 13.07.1981 та довідки від 22.08.2023 №912, №916, видані Комунальною установою "Трудовий архів" Андрушівської міської ради), оскільки дана посада не передбачена переліком №909.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулвся з даним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Положеннями ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).
Відповідно до п.7.1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Відповідно до положень п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909  (надалі - Перелік № 909), незалежно від віку.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати такої допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7.1  розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок № 1191).
Відповідно до п.2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" і "ж"  статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком № 909.
Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019  у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі № 466/5637/17.
Відповідно до п.7 Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Як встановлено в ході розгляду справи, підставою для відмови у призначенні позивачу грошової допомоги, встановленої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, слугувала відсутність у нього необхідного страхового стажу роботи на посадах в закладах та установах освіти державної або комунальної форми власності, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
При цьому, відповідачем не враховано до даного стажу період роботи позивача з 01.09.1987 по 31.08.1989 на посаді завідуючого районною фільмотекою (запис №8-9 трудової книжки НОМЕР_1 від 13.07.1981 та довідок від 22.08.2023 №912 та №916, виданих Комунальною установою "Трудовий архів" Андрушівської міської ради), оскільки дана посада не передбачена переліком №909.
В даному випадку, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як встановлено з копії трудової книжки позивача, яка наявна в матеріалах справи, останній у пеірод з 01.09.1987 по 31.08.1989 працював завідуючим районною фільмотекою.
В свою чергу, відповідно до довідки від 29.02.2024 №159, виданої Комунальною установою "Трудовий архів" Андрушівської міської ради, наказом № 389-К по районному відділу народної освіти Андрушівського райвиконкому від 24.08.1987 року, переведено позивача з посади вчителя математики і фізики Мостівської восьмирічної школи на посаду завідуючого рай фільмотекою з 25.08.1987 року.
Відомості щодо надання позивачу можливості читати години по своїй спеціальності в Андрушівській середній школі № 1 (відповідного поданої ним заяви) від 25.08.1987 в наказі не значаться. (Фонд № 84, Опис № 1-ос, Одиниця зберігання № 348. Аркуш 165).
У книгах особових рахунків з обліку нарахування заробітної плати, вчителем Андрушівської середньої школи №1 за 1987-1989 рік, позивач значиться вчителем.
Наказом № 417-К по районному відділу народної освіти Андрушівського райвиконкому від 29.08.1989 року, переведено позивача з посади завідуючого рай фільмотекою на посаду вчителя інформатики Андрушівської середньої школи №1 з 01.09.1989 року (Фонд № 84, Опис № 1-ос, Одиниця зберігання № 89/1. Аркуш 225).
Також у вищезазначеній довідці зазначено, що за період з 1987 по 1989 рік у відпустці без збереження заробітної плати не перебував.
При цьому, як вбачається з довідки від 29.02.2024 №160, виданої Комунальною установою "Трудовий архів" Андрушівської міської ради, у книгах особових рахунків з обліку нарахування заробітної плати, вчителям Андрушівської середньої школи №1 за 1987-1989 рік, позивач значиться вчителем.
Відтак, наявними у справі доказами підтверджується стаж роботи позивача в навчальному закладі позашкільної освіти на посаді вчителя Андрушівської середньої школи №1 в період з 01.09.1987 по 31.08.1989.
З врахуванням викладених обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вищевказаними довідками підтверджується факт виконання позивачем обов`язків вчителя у навчальному закладі у спірний період, а відтак підтверджується і наявність необхідного стажу для виплати одноразової грошової допомоги при виході на пенсію
Судом першої інстанції також обгрунтовано враховано правову позицію Верхованого Суду з цього питання, викладену у постанові від 27.02.2018 у справі №470/402/17, в якій містяться висновки, що зарахування роботи на посаді вчителя до педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом, за умови, якщо викладацька робота за сумісництвом займає не менше ніж 180 годин на навчальний рік, а також якщо працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менш ніж 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до п.7.1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058.
Зважаючи на те, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачеві грошової допомоги відповідно до п.7.1 роділі XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058 задоволено, то судом першої інстанції обґрунтовано відновлено порушене право позивача шляхом зобов`язання відповідача здійснити позивачеві нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсії за віком станом на день призначення відповідно до п.7.1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058.
Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для  задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні "Петриченко проти України" (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України  в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Моніч Б.С.    Гонтарук В. М.