ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                      Головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва

27 грудня 2024 р. 	Справа № 440/18007/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 року по справі № 440/18007/23
за позовом ОСОБА_1 
до  військової частини НОМЕР_1 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В с т а н о в и в:
06.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати йому не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2008 року по 01.11.2023 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, 
- визнати протиправною бездіяльність та відмову відповідача у листі від 29.09.2023 № 1682 щодо нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2008 року по 01.11.2023 року з застосуванням базового місяця - січень 2008 року; 
- зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2008 року по 28.02.2018 року включно з врахуванням проведених виплат, із застосуванням базового місяця – січня 2008 року;
- зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.11.2023 року включно, з врахуванням проведених виплат, із застосуванням базового місяця - січня 2008 року відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі – Порядок № 1078 в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час походження військової служби у в/ч НОМЕР_1 йому неправильно та не в повному обсязі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Вказує, що 22.09.2023 року він звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за весь час служби. Однак, відповідач листом від 29.09.2023 року відмовив у нарахуванні та виплаті індексації, оскільки відповідно до роз`яснення Міністерства соціальної політики України № 10685/0/14-15/10 від 16.07.2015, № 252/10/136-16 від 09.06.2016, № 2020/5140 від 04.07.2017, № 78/0/66-17 від 08.08.2017 проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів, передбачених на ці цілі.
Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов в/ч НОМЕР_1 зазначає, що індексація грошового забезпечення з лютого 2008 року по грудень 2015 року позивачу нараховувалася та виплачувалася, але розрахунково-платіжні відомості на виплату додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям знищені за період з 2008 року по 2014 рік відповідно до наказу Міністерства оборони України від 28.08.2019 року № 474.
Вказує, що зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась лише з 01.01.2018 року зв`язку з набранням чинності Постанови №704, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015 року і включно до 01.03.2018 року посадові оклади військовослужбовців не змінилися. 
Звертає увагу, що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 року №13700/з та №78/0/66/17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає та просить урахувати, що в межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в січні 2016 року - лютому 2018 року у Міноборони не було. 
Щодо позовних вимог про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.08.2023 року, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, зазначає, що в березні 2018 року набрала чинності Постанова № 704, на підставі якої розмір посадового окладу позивача збільшено більш ніж в четверо з 1050 грн (лютий 2018 року) до 4510 грн (березень 2018 року). Отже, березень 2018 року є “базовим” місяцем для подальшого обчислення індексації на підставі Постанови № 1078, тому підстав для нарахування індексації до досягнення порогового значення інфляції в розмірі 103% до вересня 2018 не було.
Вказує, що Законом України від 03.11.2022 року №2710-ІХ “Про Державний бюджет України на 2023 рік” (далі - № 2710-ІХ) зупинено у 2023 році дію Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадження)) частково задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 .
Так, судовим рішенням визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та не невиплати ОСОБА_1 індексації за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням базового місяця - січень 2008 року. 
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням базового місяця - січень 2008 року та з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що виходив із того, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. 
Також суд зазначив, що на законодавчому рівні розмір посадового окладу військовослужбовців був встановлений у січні 2008 року Постановою № 1294 та в подальшому такий був змінений (зріс) у березні 2018 року, у зв`язку з прийняттям Постанови №704. Таким чином, базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців, повинні бути січень 2008 року та березень 2018 року, водночас всі інші місяці у даному проміжку часу не можуть бути базовими для нарахування індексації, оскільки у проміжку часу з січня 2008 року по березень 2018 року посадові оклади військовослужбовців, з яких вираховується індексація, залишалися незмінними.
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відповідач допустив бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення позивача у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно, що є порушенням вимог Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078.
Відмовляючи в частині позовних, що охоплюють період з 01.02.2008 року по 31.12.2015 року, суд виходив з того, що відповідно до листа в/ч від 31.08.2023 року  №1476, позивачу індексація грошового забезпечення за період з лютого 2008 року по грудень 2015 року нараховувалася та виплачувалася.
Відмовляючи в частині позовних про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.20218 року по 01.12.2022 року, суд виходив з відсутності підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення у період березень-листопад 2018 року. 
Суд зазначив, що зі змісту довідки про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2018 року по 31.12.2022 року від 09.10.2023 року № 656 та копії бланків особового рахунку військовослужбовця за 2019, 2020, 2021, 2022 роки встановлено, що за період з грудня 2018 року по грудень 2022 року позивачу виплачувалася індексація грошового забезпечення із застосуванням базового місяця - березень 2018 року. 
Відмовляючи в частині позовних про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023 року по 01.11.2023 року суд зазначив, що у 2023 році проведення індексації грошового забезпечення, в тому числі і військовослужбовців, не здійснюється з огляду на імперативні приписи Закону № 2710-IX.
Не погоджуючись із судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2008 року по 31.12.2015 року та з 01.03.2018 року по 01.11.2023 року, ухвалити в цій частині нове рішення про визнання протиправними дій, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію його грошового забезпечення за період з 01.02.2008 року по 31.12.2015 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця та з 01.03.2018  року по 01.11.2023 року відповідно до абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку № 1078, з урахуванням висновків суду та проведених виплат. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідачем на підтвердження знищення розрахунково-платіжних відомостей на виплату індексації грошового забезпечення  за період з 2008 року по 2014 рік не надано копії актів знищення вказаних документів, тобто не доведено факту їх відсутності у його розпорядженні.
Крім того, позивач зазначив, що в силу вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної йому індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме:  4 463,15грн – 929,80 грн. = 3 533,35 грн. Таким чином, починаючи з березня 2018 року сума індексації з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 мала виплачуватись йому у розмірі 3 533,35 грн до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини.
Відзив на апеляційну скаргу позивача від відповідача не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Аргументи, наведені в/ч НОМЕР_1 в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеним у відзиві на позов.
Відзив на апеляційну скаргу відповідача від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга в/ч НОМЕР_1 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід частково скасувати, з огляду на наступне.
За матеріалами справи судом установлено, та встановлені обставини не спростовуються учасниками справи, що позивач ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 .
Із наданих до суду відповідачем довідок про нарахування та виплату позивачу індексації убачається, що індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 у період часу служби останнього відповідачем нараховувалась не щомісячно та не в повному обсязі (а.с. 19-24).
22.09.2023 року ОСОБА_2 звернувся до в/ч НОМЕР_1 із заявою, якою просив (а.с.16):
- нарахувати та виплатити йому з урахуванням попередніх виплат індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2008 року по 28.02.2018 року у відповідності з вимогами абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-XII та Закону № 1282-XII з визначенням базового місяця для її нарахування – січня 2008 року;
- нарахувати та виплатити йому з урахуванням попередніх виплат індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018  року по даний час у відповідності з вимогами абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-XII, Закону № 1282-XII та відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Відповідач листом від 29.09.2023 року № 1682 повідомив позивача, зокрема, що індексація грошового забезпечення з лютого 2008 року по грудень 2015 року нараховувалась та виплачувалась, але розрахунково-платіжні відомості на виплату додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям знищені за період з 2008 року по 2014 рік відповідно до наказу МОУ від 28.08.2019 № 474. Індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 не нараховувалась та не виплачувалась. Відповідно до ст. 5 Закону № 1282-XII та пункту 6 Порядку із січня 2015 року індексація грошових доходів громадян здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Міністерство оборони України звернулось листом до Міністерства соціальної політики України стосовно нарахування та виплати індексації за минулі роки та отримало відповідь від 04.07.2018 № 220/5141, де вказано, що проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Вищезазначений порядок не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі. З січня 2023 року індексація не нараховується відповідно до Закону України № 2710-ІХ “Про Державний бюджет на 2023 рік” протягом поточного року індексація грошових доходів населення не здійснюватиметься. Норма запрацювала з січня 2023 року, а отже з цього часу індексація заробітної плати не проводиться. Підстав для нарахування та виплати у поточному році за минулі роки з 01.01.2016 по 28.02.2018 у в/ч НОМЕР_1 не має. У березні 2018 року відповідно до постанови № 704 військовослужбовцям були підвищені посадові оклади. Відповідно індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась військовослужбовцям з квітня 2018 року з базовим місяцем березень 2018 року так як, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів, тобто з квітня 2018 року за умови перевищення встановленого порогу індексації 103 відсотка, який підвищився в грудні 2018 року (а.с. 17-18).
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон  № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частин першої та другої ст. 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-XII).
Згідно зі статтею 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” (далі - Закон № 2017-III) з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом № 1282-XII і Порядком № 1078.
Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з положеннями статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статті 4 Закону № 1282-XII (до змін, внесених Законом України № 911-VIII від 24.12.2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Відповідно до статті 4 Закону № 1282-XII (у редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року, що діє з 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (ч. 4 ст. 4 Закону № 1282-XII).
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (ч. 2 ст. 5 Закону № 1282-XII).
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 6 Закону № 1282-XII).
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019 року у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 року у справі № 825/694/17, від 20.11.2019  року у справі № 620/1892/19, від 16.06.2020 року у справі № 206/4411/16-а, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Механізм індексації має універсальний характер, позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (п. 44 постанови Верховного Суду від 27.04.2021 року у справі № 380/1513/20).
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01.01.2008 року до 31.12.2015 року колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення. 
Індексація грошового забезпечення проводиться в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Пунктом 5 Порядку № 1078 передбачено, що в разі зростання грошових доходів населення, місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації  грошових доходів населення. Грошові доходи, одержані громадянами за цей місяць, не індексуються. З наступного за базовим місяця наростаючим підсумком розраховується індекс для проведення подальшої індексації. Право на індексацію відбувається, коли індекс споживчих цін перевищить поріг індексації, встановлений у розмірі 101%. 
Тобто базовим місяцем для проведення індексації грошового забезпечення є місяць підвищення його розміру відповідно до законодавства. 
З 01.01.2008 року посадові оклади, оклади за військовими званнями та додаткові види грошового забезпечення виплачуються військовослужбовцям у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу”.
Виплата грошового забезпечення здійснювалась у порядку, що був визначений Положенням про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 року № 75 та Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260
Отже, враховуючи те, що відповідачем, в силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, не спростовані твердження позивача про те, що розмір його грошового забезпечення було підвищено у січні 2008 року, цей місяць вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації. Право на індексацію настало у квітні 2008 року.
Колегія суддів зазначає, що індекси інфляції розраховуються Міністерством статистики України починаючи з серпня 1991 року щомісяця та публікуються в пресі, зокрема, газеті “Урядовий кур`єр” у період з 5 по 10 число наступного за звітним місяцем. Повідомлені засобами масової інформації з посиланням на Мінстат України ці показники є офіційними (згідно зі ст.ст. 17, 18 Закону України “Про інформацію”) і можуть бути використані для проведення перерахунків грошових сум. 
У газеті “Урядовий кур`єр” від 12.03.2008 року за № 46 опубліковане повідомлення Державної служби статистики України, зокрема, про те, що індекс споживчих цін (індекс інфляції) у лютому 2008 року щодо січня 2008 року становив 102,7%. За період з січня 1998 року по лютий 2008 року – 349,8%.
Для встановлення величини приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового доходу за період з 01.04.2008 року по 31.12.2014 року, колегія суддів керується положеннями Порядку № 1078 з Додатками, даними офіційного Інтернет сайту Держстату України про індекс інфляції (у відсотках до попереднього місяця) у 2008 - 2014 роках (https://ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm). 
При цьому, колегія суддів зазначає, що коефіцієнт індексації обчислюється на базі щомісячних індексів інфляції. Розрахунок ведеться зростаючим підсумком шляхом перемноження індексів інфляції (поділених на 100), починаючи з місяця, наступного за базовим - до перевищення порогу індексації. В свою чергу, сума поточної індексації розраховується за формулою: Інд = ПМ х КІ, де, - “Інд” - сума поточної індексації, “ПМ” - прожитковий мінімум для працездатних осіб, “КІ” - коефіцієнт інфляції.
Відповідно до Законів України про Державний бюджет у 2008-2014 роках прожитковий мінімум для працездатних осіб складав: від 28.12.2007 року № 107-VI на 2008 рік, - з 1 січня - 633 грн, з 1 квітня - 647 грн, з 1 липня - 649 грн, з 1 жовтня - 669 грн; від 26.12.2008 року № 835-VIІ на 2009 рік, з 1 листопада 2009 року - 744 грн; від 27.04.2010 року № 2154-VI на 2010 рік, - з 1 січня - 869 грн, з 1 квітня - 884 грн, з 1 липня - 888 грн, з 1 жовтня - 907 грн, з 1 грудня - 922 грн; від 23.12.2010 року № 2857-VI на 2011 рік з 1 січня – 941 грн, з 1 квітня - 960 грн, з 1 жовтня - 985 грн, з 1 грудня - 1004 грн; від 22.12.2011 року № 4282-VI на 2012 рік - 1 січня - 1073 грн, з 1 квітня - 1094 грн, з 1 липня - 1102 грн, з 1 жовтня - 1118 грн, з 1 грудня - 1134 грн; від 06.12.2012 року № 5515-VI на 2013 рік – з 1 січня - 1147 грн, з 1 грудня - 1218 грн; від 16.01.2014 року № 719-VII на 2014 рік - 1218 грн.; від 28.12.2014 року № 80-VIII на 2015 рік - з 1 січня 2015 року - 1218 грн, з 1 вересня - 1378 грн. 
Таким чином, з урахуванням наведеної вище формули, з визначенням “базового” місяця – січень 2008 року, індексація доходу позивача за період з 01.04.2008 року до 01.12.2015 року повинна складати: у квітні 2008 року – 17,47 грн (647 х 2,7 :100); у травні 2008 року – 42,70 грн (647,00 х 6,6 :100); у червні 2008 року – 64,05 грн (647 х 9,9 :100); у липні 2008 року – 73,34 грн (649 х 11,3 :100); у серпні 2008 року – 73,34 грн (649 х 11,3 :100); у вересні 2008 року – 73,34 грн (649 х 11,3 :100); у жовтні 2008 року 75,60 грн (669 х 11,3 :100); у листопаді 2008 року 85,63 грн (669 х 12,8:100); у грудні 2008 року – 98,34 грн (669 х 14,7:100); у січні 2009 року – 109,72 грн (669 х 16,4 :100); у лютому 2009 року – 126,44 грн (669 х18,9 :100); у березні 2009 року – 149,19 грн (669 х 22,3 :100); у квітні 2009 року – 161,23 грн (669 х 24,1 :100); у травні 2009 року – 173,27 (669 х 25,9 : 100); у червні 2009 року – 173,27 (669 х 25,9 : 100); у липні 2009 – 184,64 грн (669 х 27,6 : 100); у серпні 2009 року – 194,68 грн (669 х 29,1 : 100); у вересні 2009 року – 194,68 грн (669 х 29,1 : 100); у жовтні 2009 року – 194,68 грн (669 х 29,1 : 100); у листопаді 2009 року – 216,50 грн (744 х 29,1 :100); у грудні 2009 року – 229,90 грн (744 х 30,9 :100); у січні 2010 року – 280,69 (869 х 32,3 :100); у лютому 2010 року – 280,69 грн (869 х 32,3 :100); у березні 2010 – 311,97 грн (869 х 35,9:100); у квітні 2010 року – 340,34 грн (884 х 38,5 :100) у  травні 2010 – 340,34 грн (884 х 38,5 :100); червні 2010 року – 340,34 грн (884 х 38,5 :100); у липні 2010 року – 341,88 грн (888 х 38,5:100); у серпні 2010 року – 341,88 грн (888 х 38,5:100); у вересні 2010 року – 341,88 грн (888 х 38,5:100); у жовтні 2010 – 349,20 грн (907 х 38,5 :100); у листопаді 2010 року – 392,73 грн (907 х 43,3 :100); у грудні 2010 року – 399,23 грн (922 х43,3:100); у січні 2011 року – 407,45 грн (941 х 43,3 :100); у лютому 2011 року – 429,10 грн (941 х 45,6 :100); у березні 2011 року – 429,10 грн (941 х 45,6 :100); у квітні 2011 року – 464,64 грн (960 х 48,4 :100); у травні 2011 року – 483,84 грн (960 х 50,4 :100); у червні 2011 року – 503,04 грн (960 х 52,4 :100); у липні 2011 року – 503,04 грн (960 х 52,4 :100); у серпні 2011 року – 520,32 грн (960 х 54,2 : 100); у вересні 2011 року 520,32 грн (960 х 54,2 : 100); у жовтні 2011 року – 533,87грн (985 х 54,2 :100); у  листопаді 2011 року – 533,87 грн (985 х 54,2 : 100); у грудні 2011 року 542,00 грн (1004 х 54,2 :100); у січні 2012 року – 542,00 грн (1073 х 54,2 :100); у лютому 2012 року – 542,00 грн (1073 х 54,2 :100); у березні 2012 року – 542,00 грн  (1073 х 54,2 :100); у квітні 2012 року – 542,00 грн (1094 х 54,2 :100); у травні 2012 року – 542,00 грн (1094 х 54,2 :100); у червні 2012 року– 542,00 грн  (1094 х 54,2 :100); у липні 2012 року – 542,00 грн (1102 х 54,2 : 100);у серпні 2012 року – 542,00 грн (1102 х 54,2 :100); у вересні 2012 року – 542,00 грн (1102 х 54,2 :100); у жовтні 2012 року – 542,00 грн  (1118 х 54,2 :100); у листопаді 2012 року – 542,00 грн (1118 х 54,20 :100); у грудні 2012 року – 542,00  грн (1134 х54,2 :100); у січні 2013 року – 542,00 грн (1147 х 54,2 :100); у лютому 2013 року – 542,00 грн (1147 х 54,20 :100); у березні 2013 року – 542,00 грн (1147 х 54,20 :100); у квітні 2013 року – 542,00 грн (1147 х 54,2 :100); у  травні 2013 року – 542,00 грн (1147 х 54,20 :100); у черні 2013 року – 542,00 грн (1147 х54,2 : 100); у липні 2013 року – 542,00 грн (1147 х 54,2 :100); у серпні 2013 року – 542,00 грн (1147 х54,2 :100); у вересні 2013 року – 542,00 грн (1147 х 54,20 :100); у жовтні 2013 року – 542,00 грн (1147 х 54,2 :100); у листопаді 2013 року – 542,00 грн (1147 х 54,2 :100); у грудні 2013 – 542,00 грн (1218 х 54,2 :100); у січні 2014 року – 542,00 грн (1218 х 54,2 :100); у лютому 2014 року 542,00 грн (1218 х 54,2 :100); у березні 2014 року – 542,00 грн (1218 х 54,2 :100); у квітні 2014 року 542,00 грн (1218 х 54,2 :100); у травні 2014 року – 573,00 грн (1218 х 57,3 :100); у червні 2014 року – 625,00 грн (1218 х 62,5 :100); у липні 2014 року – 687,00 грн (1218 х 68,7 :100); у серпні 2014 року – 687,00 грн (1218 х 68,7 : 100); у вересні 2014 року – 710,00 грн (1218 х 71 : 100); у жовтні 2014 року – 710,00 грн (1218 х 71 :100); у листопаді 2014 року – 774,00 грн (1218 х 77,4 :100); у грудні 2014 року – 816,00 грн (1218 х 81,6 :100); у січні 2015 року – 851,00 грн (1218 х 85,1 :100); у лютому 2015 року 906,00 грн (1218 х 90,6 :100); у березні 2015 року – 965,00 грн (1218 х 96,5 :100); у квітні 2015 року 1069,00 грн (1218 х 106,9 :100); у травні 2015 року – 1293,00 грн (1218 х 129,3 :100); у червні 2015 року – 1614,00 грн (1218 х 161,4 :100); у липні 2015 року – 1671,00 грн (1218 х 167,1 :100); у серпні 2015 року – 1671,00 грн (1218 х 167,1 : 100); у вересні 2015 року – 1671,00 грн (1378 х 167,1 : 100); у жовтні 2015 року – 1 671,00 грн (1378 х 167,1 :100); у листопаді 2015 року – 1671,00 грн (1378 х 167,1 :100); у грудні 2015 року – 1671,00 грн (1378 х 167,1 :100).
При цьому, колегія суддів зауважує, що єдиною підставою для проведення індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року до 01.01.2015 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року позивачем визначений факт збільшення розміру його грошового забезпечення з 01.01.2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу”.
Крім того, колегія суддів зауважує, що аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги (щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 31.12.2015 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця відповідно до абзаців 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078) стосуються питання отримання, так званої, індексації-різниці, визначеної положеннями Порядку № 1078 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015.
Так, абзацами 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 в редакції, що була чинною до змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року, встановлювалась:
“У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення” (абз 4 п. 5).
“Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця” (абз. 5 п. 5).
“Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці”(абз. 6 п. 5).
Жодних даних, які б посвідчували ту обставину, що у 2008 його грошове забезпечення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом ОСОБА_1 судам першої та апеляційної інстанцій не надав.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 стосовно виплати індексації-різниці у період часу з 01.03.2018 року по 01.11.2023 року відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, та доводів апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає наступне.
З 01.12.2015 року положення Порядку № 1078 діють із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 “Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів” (далі - Постанова № 1013).
За змістом пояснюючої записки до проекту Постанови № 1013 метою цього акту є внесення змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.
У зв`язку із цим указаною постановою удосконалено механізм проведення індексації доходів громадян, у тому числі з урахуванням періодів підвищення заробітної плати працівників (зокрема, пункт 5 викладено у новій редакції).
Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну “базовий місяць” на “місяць підвищення доходу”, ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.
На відміну від правил визначення “базового місяця” (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), “місяцем підвищення доходу” є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.
Термін “підвищення тарифних ставок (окладів)” для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.
Якщо точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) для проведення індексації за попереднім механізмом визначався базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю чи 100%, обчислення ІСЦ розпочиналося із місяця, наступного за базовим, а нарахування індексації провадилося з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (ч.ч. 3, 4 ст. 4 Закону № 1282-ХІІ), то зміни, внесені Постановою № 1013, передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Отже, з 01.12.2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
Порівняльний аналіз положень пунктів 5, 10-1, 10-2 Порядку № 1078 свідчить про те, що внаслідок змін, унесених Постановою № 1013, з 01.12.2015 року діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача як військовослужбовця з 01.12.2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової. Починаючи з 01.12.2015  року відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивачки та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.
Колегія суддів зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (Постанова № 1294). Указана постанова була чинною з 01.01.2008 року до 01.03.2018 року.
Від січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався. Він мав змінитися лише в березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 року № 704 (далі - Постанова № 704), якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.
З урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, колегія суддів дійшла висновку про те, що січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018.
Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.01.2022 року у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 року у справі № 420/3593/20 та ін., стосовно тлумачення у подібних правовідносинах пунктів 2, 5, 10-2 Порядку № 1078 при розв`язанні питання про місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.
Також, колегія суддів звертає увагу на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 27.07.2023 року у справі № 380/813/22З, - що у спірному періоді (з 01.06.2016 року до 28.08.2017 року) повноваження державних органів щодо визначення “місяця підвищення тарифних ставок (окладів)” для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 року № 1013) не були дискреційними, оскільки нормами означеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103 відсотки, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року.
Індекси інфляції розраховуються Міністерством статистики України починаючи з серпня 1991 року щомісяця та публікуються в пресі, зокрема, газеті “Урядовий кур`єр” у період з 5 по 10 число наступного за звітним місяцем. Повідомлені засобами масової інформації з посиланням на Мінстат України ці показники є офіційними (згідно зі ст.ст. 17, 18 Закону України “Про інформацію”) і можуть бути використані для проведення перерахунків грошових сум.
Відповідно до абз. 1 і 2 п. 5 Порядку № 1078 у місяці підвищення посадового окладу (тарифної ставки) індекс споживчих цін (ІСЦ) приймають за 1 або 100 %. Для подальшої індексації ІСЦ обчислюють наростаючим підсумком з місяця, наступного за місяцем такого підвищення. При цьому нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції (пп. 3 і 4 ст. 4 Закону № 1282-ХІІ, п. 11 Порядку № 1078). Це означає, що місяць підвищення окладу (ставки) є “базовим” і з лютого 2008 року почалося обчислення ІСЦ для проведення подальшої індексації грошового забезпечення позивача (поки не буде перевищено поріг індексації у розмірі 103 %). Отже дата з якою у позивача настане право на індексацію зарплати, а також яким буде коефіцієнт поточної індексації, залежить від розміру приросту величини споживчих цін. Сума індексації визначається як результат множення доходу, що підлягає індексації, на величину приросту споживчих цін, поділений на 100. Нарахування індексації здійснюється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому Держстатом опубліковано індекс інфляції (абз 10 п. 5 Порядку № 1078).
Для встановлення величини приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації величини приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, колегія суддів керується положеннями Порядку № 1078 з Додатками, даними офіційного сайту Держстату України про індекс інфляції у 2008-2018 роках (https://ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm) та розраховує її наступним шляхом:
лютий 2008 року - 102,7% (індекс споживчих цін до попереднього місяця згідно даних Держстату) = 1,027; березень 2008 року - 103,8% = 1,038; квітень 2008 року - 103,1% - 1,031; травень 2008 року - 101,3% = 1,013; вересень 2008 року - 101,3% = 1,013 (розраховано за наростаючим підсумком - 100,8% (червень 2008) х 99,5% (липень 2008) X 99,9% (серпень 2008) х 101,1% (вересень 2008)); жовтень 2008 року - 101,7% = 1,017; листопад 2008 року - 101,5% = 1,015; грудень 2008 року - 102,1% = 1,021; січень 2009 року - 102,9% = 1,029; лютий 2009 року - 101,5% = 1,015; березень 2009 року - 101,4% = 1,014; травень 2009 року - 101,4% = 1,014 ( розраховано за наростаючим підсумком 100,9% (квітень 2009) х 100,5% (травень 2009); червень 2009 року - 101,1% = 1,011; жовтень 2009 року - 101,4% = 1,014 ( розраховано за наростаючим підсумком - 99,9% (липень 2009) х 99,8% (серпень 2009) х 100,8 (вересень 2009) х 100,9% (жовтень 2009); листопад 2009 року - 101.1% = 1,011; січень 2010 - 102,7% = 1,027 (розраховано за наростаючим підсумком = 100,9% (грудень 2009) х 101,8% (січень 2010); лютий 2010 року - 101.9% = 1,019; вересень 2010 - 103,5% = 1,035 ( розраховано за наростаючим підсумком - 100.9% (березень 2010) х 99,7% (квітень 2010) х 99,4% (травень 2010) х 99,6% (червень 2010) х 99,8% (липень 2010) х 101,2% (серпень 2010) х 102,9% (вересень 2010); грудень 2010 року - 101,6% = 1,016 ( 100,5% (жовтень 2010) х 100.3% (листопад 2010) х 100,8% (грудень 2010); березень 2011 року - 103,3%= 1,033 (101,0% (січень 2011) х 100,9% (лютий 2011) х 101,4% (березень 2011); квітень 2011 року - 101,3% = 1,013; червень 2011 року - 101,2% = 1,012 (100,8% (травень 2011) х 100,4% (червень 2011); березень 2014 року - 101,98% = 1,020 (98,7% (липень 2011) х 99,6% (серпень 2011) х 100,1% (вересень 2011) х 100,0% (жовтень 2011) х 100,1% (листопад 2011) х 100.2% (грудень 2011) х 100,2% (січень 2012) х 100,2% (лютий 2012) х 100,3% (березень 2012) х 100,0% (квітень 2012) х 99,7% (травень 2012) х 99,7% ( червень 2012) х 99,8% (липень 2012) х 99,7% (серпень 2012) х 100,1% (вересень 2012) х 100,0% (жовтень 2012) х 99,9% (листопад 2012) х 100.2% (грудень 2012) х 100,2% (січень 2013) х 99.9% (лютий 2013) х 100,0% (березень 2013) х 100,0% (квітень 2013) х 100,1% (травень 2013) х 100,0% (червень 2013) х 99,9% (липень 2013) х 99,3% (серпень 2013) х 100,0% (вересень 2013) х 100,4% (жовтень 2013) х 100,2% (листопад 2013) х 100,5% (грудень 2013) х 100,2% (січень 2014) х 100,6% (лютий 2014) х 102,2% (березень 2014); квітень 2014 року - 103,3% = 1,033; травень 2014 року - 103,8 = 1,038; липень 2014 року - 101,4% = 1,014 (101,0% (червень 2014) х 100.4% (липень 2014); вересень 2014 року - 103,72%= 1,037 (100,8% (серпень 2014) х 102,9% (вересень 2014); жовтень 2014 року 102,4% = 1,024; листопад 2014 року - 101,9% = 1,019; грудень 2014 року - 103,0% = 1,030; січень 2015 року - 103.1% = 1,031; лютий 2015 року - 105,3 %= 1,053; березень 2015 року - 110,8% = 1,108; квітень 2015 року - 1.14% = 1,140; травень 2015 року - 102,2% = 1,022; листопад 2015 року - 101,55% = 1,016 (100,4% (червень 2015) х 99,0% (липень 2015) х 99,2% (серпень 201.5) х 102,3% (вересень 2015) х 98,7% (жовтень 2015) х 102,0% (листопад 2015); квітень 2016 - 105,79% = 1,058 (100,7% (грудень 2015) х 100,9% (січень 2016) х 99,6 (лютий 201.6) х 101,0% (березень 201.6) х 103,5 (квітень 2016); жовтень 2016 року - 104,0% = 1,040 (100,1% (травень 2016) х 99,8% (червень 2016) х 99,9% (липень 2016) х 99,7% (серпень 2016) х 101,8% (вересень 2016) х 102,8% (жовтень 2016); січень 2017 року - 103,85% = 1,038 (101,8% (листопад 2016) х 100,9% (грудень 2016) х 101.1% (січень 2017) ; квітень 2017 року - 103,74% = 1,037 (101,0% (лютий 201.7) х 101,8% (березень 2017) х 100,9% (квітень 2017); липень 2017 року - 103,1.3% = 1,031 (101,3% (травень 2017) х 101,6% (червень 2017) х 100,2% (липень 2017) - 1,031; жовтень 2017 року - 103,12% = 99,9% (серпень 2017) х 102,0% (вересень 2017) х 101,2% (жовтень 2017); січень 2018 року - 103,44% = 1,034 (100,9% (листопад 2017) х 101,0% (грудень 2017) х 101,5% (січень 2018), лютий 2018 року = 1,034 (101,0 (грудень 2017) х 101,5% (січень 2018) х 100,9 (лютий 2018).
Відповідно до Законів України про Державний бюджет у 2016-2018 роках прожитковий мінімум для працездатних осіб складав: від 25.12.2015 року № 928-VIII на 2016 рік, - з 1 січня 2016 року – по 30.04.2016 року – 1.378 грн, - з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року – 1.450 грн, з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року – 1.600 грн; від 21.12.2016 року № 1801-VIII на 2017 рік, - з 01.01.2017 року по 30.04.2017 року – 1.600 грн, з 01.05.2017 року по 30.11.2017 року – 1.684 грн. з 01.12.2017 – 31.12.2017 року – 1.762 грн; від 07.12.2017 року № 2246-VIII: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня.
Таким чином, з урахуванням формули: коефіцієнт інфляції х прожитковий мінімум : 100, індексація грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року повинна складати: у січні 2016 року – 2.359,14 грн (171,2 х 1.378 : 100); у лютому 2016 року - 2.359,14 грн (171,2 х 1.378 : 100); у березні 2016 року -   2.359,14 грн (171,2 х 1.378 : 100); у травні 2016 року (171,2 х 1.450 : 100) – 2.482,40 грн; у червні 2016 року (186,9 х 1.450 : 100) – 2.710,05 грн; у липні 2016 року (186,9 х 1.450 : 100) – 2.710,05 грн; у серпні 2016 року (186,9 х 1.450 : 100) – 2.710,05 грн; у вересні 2016 року (186,9 х 1.450 : 100) – 2.710,05 грн; у жовтні 2016 року (186,9 х 1.450 : 100) – 2.710,05 грн; у листопаді 2016 року (186,90 х 1.450 : 100) – 2.710,05 грн, у грудні 2016 року (198,60 х 1.600 : 100) – 3.177,60 грн, у січні 2017 року (198,60 х 1.600 : 100) – 3.177.60 грн, у лютому 2017 року (198,60 х 1.600 : 100) – 3.177.60 грн, у березні 2017 року (210,0 х 1.600: 100) – 3.360.00 грн, у квітні 2017 року (210,0 х 1600 : 100) – 3.360.00 грн, у травні 2017 року (210,0 х 1.684 : 100) – 3.536.40 грн, у червні 2017 року (221,50 х 1.684 : 100) -3.730,06 грн, у липні 2017 року (221,50 х 1.684 : 100) – 3.730.06 грн, у серпні 2017 року (231,40 х 1.684 : 100) – 3.896,78 грн, у вересні 2017 року (231,40 х 1.684 : 100) – 3.896,78 грн, у жовтні 2017 року (231,40 х 1.684 : 100) – 3.896,78 грн; у листопаді 2017 року (231,40 х 1.684 : 100) – 3.896,78 грн; у грудні 2017 року (241,7 х 1.762 : 100) – 4.070,23 грн; у січні 2018 року (241,7 х 1.762 : 100) - 4070,23 грн; у лютому 2018 року (241,7 х 1.762 : 100) - 4070,23 грн.
Колегія суддів також зазначає, що за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.03.2023 року Закон № 1282-XII і Порядок № 1078 не містять такого поняття як “фіксована” сума індексації.
Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 року № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Постановою Уряду від 09.12.2015 року № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
З 01.12.2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувались з 01.12.2015 передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувались з 15.03.2018 передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення грошових доходів нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів, грошового доходу) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 п. 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дають підстави для висновку, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.
Указаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постановах від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 року у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 року у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 року у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 року у справі № 260/6386/21 із подібними правовідносинами.
Як видно з установлених обставин справи, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації. Водночас позивач наполягав на тому, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідачем проігноровано.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Шляхом множення наведених у постанові вище показників (1,027 х 1,038 х 1,031 х 1,013 х 1,013 х 1,017 х 1,015 х 1.021 х 1,029 х 1,015 х 1,014 х 1,014 х 1,011 х 1,014 х 1,011 х 1,027 х 1.019 х 1,035 х 1,016 х 1,033 х 1,013 х 1,012 х 1,020 х 1,033 х 1.038 х 1.014 х 1,037 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1.140 х 1.022 х 1,016 х 1,058 х 1.040 х 1,038 х 1.037 х 1.031 х 1,031 х 1,034 = 3,533) наростаючий індекс споживчих цін визначається у розмірі 353,3%.
Керуючись формулою розрахунку величини приросту індексу споживчих цін, наведеною у додатку 1 до Порядку № 1078, величина приросту індексу споживчих цін з січня 2008 року по березень 2018 року дорівнює 253,3% (353,3% (наростаючий індекс споживчих цін) - 100%).
Відповідно до ст. 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня.
За формулою, визначеною абзацом 5 п. 4 Порядку № 1078, сума можливої індексації за березень 2018 року розраховується наступним чином: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 року помножити на величину приросту індексу споживчих цін та поділити на 100.
Таким чином, сума можливої індексації у березні 2018 року складає 4.463,15 грн (1762 грн * 253,30% : 100).
Означений висновок суду відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 22.06.2023 року у справі № 520/6243/22.
Як убачається із довідки про розмір грошового забезпечення за лютий – березень 2018 року військовослужбовця ОСОБА_1 розмір грошового забезпечення позивача у лютому 2018 року склав: посадовий оклад – 850,00 грн, оклад за військове звання – 115,00 грн, надбавка за вислугу років (35%) – 337,75 грн, надбавка за особливі умови служби 20% – 170,00 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань – 651,38 грн, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці – 85,00 грн, надбавка за кваліфікацію – 68,00 грн, премія – 4 080,00 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода – 3814,28 грн, усього – 10 171,40 грн (а.с. 24).
Розмір грошового забезпечення позивача у березні 2018 року складав: посадовий оклад – 3 520,00 грн, оклад за військове звання – 1 200,00 грн, надбавка за вислугу років (45%) – 2 124,00 грн,  надбавка за особливості проходження служби – 684,40 грн, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці – 352,00 грн, бойове чергування – 422,40 грн, надбавка за кваліфікацію – 176,00 грн, премія – 2 622,40 грн, усього – 11 101,20 грн (а.с. 21).
Отже, розмір доходу (11 101,20 грн – 10 171,40 грн = 929,80 грн) позивача ОСОБА_1 у місяці підвищення його посадового окладу, відповідно до постанови № 704, не перевищує суму індексації (4.463,15 грн), що склалась у місці підвищення доходу, у зв`язку з чим, починаючи з березня 2018 року сума індексації грошового забезпечення позивача, з урахуванням абзаців 3, 4 п. 5 Порядку № 1078 має виплачуватися у розмірі 3     533,35 грн до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення.
Доказів нарахування та виплати позивачу індексації-різниці за спірний період матеріали справи не містять, відповідачем таких доказів також не надано.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до абзацу 18 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022 року № 2710-IX “Про Державний бюджет України на 2023 рік” (далі – Закон № 2710-IX) зупинено на 2023 рік дію Закону № 1282-XII.
Як встановлено з матеріалів даної справи, позивачу у 2023 році індексація грошового забезпечення не виплачувалась, що підтверджується відповідачем у справі.
Ненарахування та невиплата індексації грошового забезпечення позивачу обумовлена саме приписами абзацу 18 пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 2710-IX, яким зупинено на 2023 рік дію Закону № 1282-XII.
Колегія суддів звертає увагу, що означена вище норма Закону України від 03.11.2022 року  № 2710-IX є чинною на даний час та не визнавалась неконституційною.
Відтак, підприємства, установи, організації у 2023 році звільнені від обов`язку здійснювати нарахування та виплату індексації доходів, зокрема, оплати праці (грошового забезпечення). Обчислення індексу споживчих цін для нарахування сум індексації у 2023 році не здійснюється.
При цьому, оскільки дію Закону № 1282-XII зупинено на 2023 рік, то підзаконний нормативно - правовий акт - Порядок № 1078, який прийнятий на виконання вимог ч 2 ст.6 вказаного Закону, також не діє протягом 2023 року.
Аналізуючи наведене вище в його сукупності, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 та про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 .
За наведеного, ураховуючи, що наведені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів скасовує судове рішення в частині відмови у задоволені вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2008 року по 31.12.2014 року та щодо не нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2018 року по 31.12.2022 року відповідно до вимог абзацу п`ятого пункту п`ятого Порядку № 1078 та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2008 року по 31.12.2014 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця для проведення індексації і про зобов`язання відповідача нарахувати та виплати йому індексацію (“індексацію-різницю”) грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року відповідно до вимог абзацу п`ятого пункту п`ятого Порядку № 1078, з прийняттям нового судового рішення про задоволення означених вимог.
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії”» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну ОСОБА_1 скаргу задовольнити частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 скасувати в частині, якою судом відмовлено у задоволені вимог ОСОБА_1 про:
визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01 лютого 2008 року по 31 грудня 2015 року та щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року відповідно до вимог абзацу п`ятого пункту п`ятого Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, та 
зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 лютого 2008 року по 31 грудня 2015 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця для проведення індексації та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 рудня 2022 року відповідно до вимог абзацу п`ятого пункту п`ятого Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з прийняттям нового судового рішення про задоволення означених вимог.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01 лютого 2008 року по 31 грудня 2015 року та щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року відповідно до вимог абзацу п`ятого пункту п`ятого Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та 
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 лютого 2008 року по 31 грудня 2015 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця для проведення індексації.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року відповідно до вимог абзацу п`ятого пункту п`ятого Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    В.Б. Русанова