УХВАЛА
 
27 лютого 2025 року
м. Київ
 
справа № 944/1970/21
провадження № 61-2344ск25 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області на постанову Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2021 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області (далі - Івано-Франківська селищна рада), ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд: 
- зобов`язати ОСОБА_2 знести незаконно встановлену споруду розміром 8мх10м, що розташована на землях Бірківської сільської ради Яворівського району Львівської області та привести дану ділянку до попереднього стану;
- зобов`язати Івано-Франківську селищну раду відновити канаву для стоку каналізаційних та стічних вод по АДРЕСА_1 між домогосподарствами АДРЕСА_2 , яка існувала до самовільного захоплення частини земельної ділянки ОСОБА_2 та демонтувати наявну трубу, яка виходить на її земельну ділянку.
 
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 20 травня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Івано-Франківської селищної ради, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод 
у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання вчинити дії.
 
Додатковим рішенням Яворівського районного суду Львівської області 
від 23 жовтня 2024 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката 
Жаровського К. К. задоволено.
Стягнуто із  ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 500,00 грн.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 20 травня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення.
Позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано Івано-Франківську селищну раду відновити канаву для стоку каналізаційних та стічних вод по АДРЕСА_1 між домогосподарствами АДРЕСА_2 , та демонтувати наявну трубу, яка виходить на земельну ділянку ОСОБА_1 .
У решті вимог відмовлено.
Стягнуто з Івано-Франківської селищної ради на користь ОСОБА_1 1 362,00 грн судових витрат.
У лютому 2025 року Івано-Франківська селищна рада засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року (надійшла до суду 25 лютого 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У постанові Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року зазначено, що дата виготовлення повного тексту 20 грудня 2024 року, отже  останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 20 січня 2025 року (понеділок).
Заявник звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою у лютому 2025 року, тобто з порушенням строку подачі касаційної скарги.
У касаційній скарзі взагалі не порушується питання поновлення строку подачі касаційної скарги та не надано доказів поважності пропуску такого строку.
Оскільки заявником не заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та не надано відповідних доказів, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідного клопотання.
Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга Івано-Франківської селищної ради не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
Також, упорушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України                             «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у 2021 році та заявляла дві позовні вимоги немайнового характеру.
Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 908,00 грн).
Отже, Івано-Франківській селищній раді необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3 632,00 грн ((908,00*2)*200%=3 632,00).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області на постанову Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць