ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/13975/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),  суддів:  Щербака А.А., Баранник Н.П.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року (суддя 1-ї інстанції Букіна Л.Є.) в адміністративній справі №160/13975/24 за позовом Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)   про визнання неправомірним дій та скасування постанови,- 

ВСТАНОВИВ:
28.05.2024 Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці звернулося до суду з позовом  до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просить суд:
- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Віти Олегівни щодо винесення постанови про накладення штрафу від 07.05.2024 по виконавчому провадженню №72557370;
- скасувати постанову про накладення штрафу від 07.05.2024, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Вітою Олегівною щодо винесення постанови про накладення штрафу від 07.05.2024 по виконавчому провадженню №72557370.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача, який приймаючи оскаржену постанову керувався виключно самим фактом невиконання рішення суду від 26.10.2022 року, не надавши при цьому жодної оцінки причинам, за яким боржник частково або повністю його (рішення суду) не виконав.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
На вказане рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача про те, що він як боржник у виконавчому провадження, вчиняв дії на виконання судового рішення, про що повідомляв державного виконавця. Висновки відповідача при прийнятті постанови про накладення штрафу вважає передчасними та необґрунтованими.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві наводить інформацію виконавчого провадження, а також те, що вважає позивач, як боржник у виконавчому провадженні,  не вчиним всіх можливих дій, спрямованих на виконання судового рішення.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.1 ч. 1 ст.  311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що у провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №72557370 з примусового виконання виконавчого листа №932/2203/22, виданого 25.01.2023 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська.
Вказаний виконавчий лист виданий на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2022 ухваленого за результатами розгляду справи №932/2203/22, в резолютивній частині якого зазначено: “Зобов`язати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області скласти нову інформаційну довідку згідно трудової книжки позивача з урахуванням всіх шкідливих умов праці у період праці 04.08.1980 р. по 10.06.1991 р. на ПО ПХЗ цех “Амофос”, після реконструкції цього підрозділу в ПАТ “Дніпровський завод мінеральних добрив”, та з дотриманням встановлених чинними нормативно правовими актами вимог”.
17.08.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус В.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №72557370.
07.05.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус В.О. прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн в межах виконавчого провадження №72557370 за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця.
Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою до суду.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку про правомірність оскарженої постанови, оскільки доказів які б вказували на поважність причин невиконання рішення суду, а також доказів вжиття належних заходів на вимогу державного виконавця щодо його виконання, позивачем не було  надано.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Спірним у справі є правомірність постанови відповідача від 07.05.2024 про накладення штрафу за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця у виконавчому провадженню №72557370.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлюються Законом України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII).
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 16 ч. 3ст. 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону № 1404-VIII, за змістом частин першої - третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У свою чергу, стаття 75 Закону № 1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.
Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (ч.1 ст. 75 Закону № 1404-VIII).
Аналізуючи наведені положення Закону №1404-VIII в контексті цієї справи, суд зауважує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Наведені норми, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дають підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами   Закону №1404-VIII.
Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними у розумінні наведених норм Закону №1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 20 травня 2021 року в справі № 420/5465/18.
Надаючи оцінку обставинам, суд виходить з такого.
Як свідчать встановлені обставини справи, на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2022 ухваленого за результатами розгляду справи №932/2203/22, в резолютивній частині якого зазначено: “Зобов`язати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області скласти нову інформаційну довідку згідно трудової книжки позивача з урахуванням всіх шкідливих умов праці у період праці 04.08.1980 р. по 10.06.1991 р. на ПО ПХЗ цех “Амофос”, після реконструкції цього підрозділу в ПАТ “Дніпровський завод мінеральних добрив”, та з дотриманням встановлених чинними нормативно правовими актами вимог”, 25.01.2023 Бабушкінський районним судом м. Дніпропетровська виданий виконавчий лист.
17.08.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус В.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №72557370. (а.с. 193, 194 Т1)
17.08.2023 прийняті у вказаному виконавчому провадженні постанови про  розмір мінімальних витрат у виконавчому провадженні та про стягнення виконавчого збору. (а.с. 196, 198 Т1)
Листом від 05.09.2023 боржник у виконавчому провадженні  повідомив державного виконавця про те, що з метою виконання судового рішення, було надіслано припис  ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив»  від 04.09.2023 з  про надання документів. (а.с. 202, 203 Т1)
19.10.2023 позивач (боржник виконавчого провадження) направив державному виконавцю лист про те, що при видачі виконавчого листа не враховано того, що судом було допущено заміну сторони  відповідача. Також зазначено що в управлінні ГУ Держапраці у Дніпропетровській області  працює лише ліквідаційна комісія.
Постановою державного виконавця від 08.11.2023 зупинено виконавче провадження, з підстав оскарження ухвали суду про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі №932/2203/22.
15.11.2023 боржник у виконавчому провадження повідомив державного виконавця про виконання судового рішення. В свою чергу стягувачем була подана заява про невикористання поданих документів, оскільки боржником використані документи, що були відхилені судом. (а.с. 218-225 Т1)
Також згідно матеріалам справи та інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень судом апеляційної інстанції встановлено, що у вересні 2023 року до Бабушкінського районногосуду м.Дніпропетровська надійшла заява Південно-Східногоміжрегіонального управліннядержавної служби з питань праці в якій заявник просив суд роз`яснити рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.10.2022 ухваленого за результатами розгляду справи №932/2203/22 в частині зобов`язання ГУ Держпраці у Дніпропетровській області скласти нову інформаційну довідку згідно трудової книжки ОСОБА_1 з урахуванням всіх шкідливих умов праці у період праці 04.08.1980 по 10.06.1991 на ПО ПХЗ цех «АМОФОС» після реконструкції цього підрозділу в ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», та з дотриманням встановлених чинним законодавством нормативно-правовими актами вимог. Обґрунтовуючи заявлену вимогу, заявник посилався на те, що виконання судового рішення у вказаній частині є не зрозумілим, оскільки ОСОБА_1 у період з 04.08.1980 до 10.06.1991 не працював у ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» з огляду на те, що його як суб`єкт господарювання було зареєстровано лише у 2009 році. Крім того заявник зазначив, що на сьогодні не збереглися дані щодо умов праці ОСОБА_1 у спірний термін.
У січні 2024 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 у якій останній просив суд роз`яснити рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.10.2022 ухваленого за результатами розгляду справи №932/2203/22 в частині зобов`язання ГУ Держпраці у Дніпропетровській області скласти нову інформаційну довідку згідно трудової книжки ОСОБА_1 з урахуванням всіх шкідливих умов праці у період праці 04.08.1980 по 10.06.1991 на ПО ПХЗ цех «АМОФОС» після реконструкції цього підрозділу в ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», та з дотриманням встановлених чинним законодавством нормативно-правовими актами вимог. Обґрунтовуючи заявленувимогу,заявник посилавсяна те,що предметомрозгляду справибув нелише періодроботи з04.08.1980до 10.06.1991,а іпроміжок часуз 30.05.1994до 28.10.2011,  що становить 26 років 01 місяць 10 днів сукупного стажу в шкідливих умовах праці, у зв`язку з чим, зазначення в резолютивній частині рішення лише періоду з 04.08.1980 до 10.06.1991 унеможливлює вірне обчислення сукупного стажу в шкідливих умовах праці.
Ухвалою Бабушкінського районногосуду м.Дніпропетровська від 02.02.2024 заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду задоволено.
06.03.2023 державним виконавцем прийняті постанови про поновлення вчинення виконавчих дій та про зміну (доповнення) реєстраційних даних. (а.с. 243, 245 Т1)
06.03.2024 за №11419, 12.04.2024 за №16449 винесені вимоги держаним виконавцем про повідомлення у строк визначений ними про те які вживаються дії для виконання судового рішення, та відповідно повідомити про виконання судового рішення. (а.с. 1, 3 Т2)
На вимоги державного виконавця надана відповідь про правонаступництво, про те, що при видачі виконавчого листа не враховано того, що судом було допущено заміну сторони  відповідача. Також зазначено що в управлінні ГУ Держапраці у Дніпропетровській області  працює лише ліквідаційна комісія. (а.с. 8-10 Т2)
07.05.2024 державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця. (а.с. 14-18 Т2).
Враховуючи вищезазначені норми законодавства, обставини справи, наведені сторонами доводи та подані докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем (боржником у виконавчому провадженні) не надано доказів вжиття всіх належних заходів виконання судового рішення у тому числі і на вимогу державного виконавця щодо  його виконання. Також не надано доказів які б вказували на поважність причин невиконання рішення суду, які б могли бути оцінені відповідачем при прийнятті оскарженої постанови.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про невиконання позивачем рішення суду та вимог без поважних причин та, як наслідок, про правомірність прийнятої державним виконавцем постанови про накледння штрафу.
Колегія суддів також вважає за доцільне зауважити, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 287,  315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року в адміністративній справі №160/13975/24   - залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття (30.01.2025) та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник