Справа № 463/9305/24                                Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я. 
Провадження № 33/811/89/25                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Шпунта Мар`яна Богдановича, потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові, апеляційну скаргу адвоката Шпунта Мар`яна Богдановича на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2024 року щодо ОСОБА_2 , 
встановив:
       цією постановою, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього стягнення, у виді штрафу у розмірі 850 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
       Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_2 , 25 вересня 2024 року, близько 11 год. 29 хв. на перехресті вул. Городоцька - Самбірська у м. Львові, керуючи транспортним засобом (мотоциклом) марки «Suzuki Gladius», д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Rav 4», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху України.
       Не погоджуючись з даною постановою адвокат Шпунт М.Б., подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову місцевого суду, закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, судом не повно з`ясовано обставини справи.
Наголошує, що ОСОБА_2 жодних порушень ПДР України не допустив, проїзд перехрестя здійснив на дозволений сигнал світлофора, мав перевагу в русі. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували вину водія ОСОБА_2 та спростовували б його пояснення, надані на місці події.
Звертає увагу, що саме дії водій ОСОБА_1 , який виконував розворот, у забороненому ПДР України місці, стали причиною ДТП.
Повідомляє, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 29 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
23 січня 2024 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Наголошує, що аргументи апеляційної скарги є надуманими та не ґрунтуються на матеріалах справи,.
Повідомляє, що адвокат Шпун М.Б. в судовому засіданні Залізничного районного суду м. Львова у справі щодо ОСОБА_1 підтвердив, що ОСОБА_2 рухався на жовтий сигнал світлофора, не просив призначити експертизи, щодо обставин даної справи, не надав даних, які б спростовували докази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки не повідомив.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Шпунта М.Б. та потерпілого, які просили проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_2 .
Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілого на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 124 КпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Пунктом 8.7.3ґ ПРД України, передбачено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №136523 від 25 вересня 2024 року (а.с. 1), з якого встановлено, що водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом (мотоциклом) марки «Suzuki Gladius», д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Rav 4», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що спричинило пошкодження транспортних засобів;
- схемою місця ДТП від 25 вересня 2024 року (а.с. 2-3), на якій відображено місце події, розміщення транспортних засобів та місце зіткнення, дорожня обстановка, завдані пошкодження транспортним засобам, із схемою учасники ДТП ознайомленні, зауважень не подавали;
- копією рапорту працівника поліції (а.с. 3), відповідно до якого встановлено, що під час складання протоколу було допущено механічну описку, а саме не вірно зазначено місце складання протоколу та місце вчинення ДТП, вірною адресою є м. Львів, перехрестя вул. Городоцька-Самбірська;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 4), згідно із якими він зазначав, що здійснював маневр розвороту на перехресті вул. Городоцька-Самбірська, під час якого в нього в`їхав мотоцикл, який рухався вул. Городоцька, в правій смузі руху:
- письмовими поясненням ОСОБА_2 (а.с. 5) відповідно до яких він рухався по вул. Городоцька у напрямку мотозаводу, на перехресті вул. Городоцька-Самбірська, переконався, що сигнал світлофора дозволяє йому продовжити рух, а водій ОСОБА_1 намагався здійснити поворот (розворот) у напрямку вул. Самбірської;
- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №136518 від 25 вересня 2024 року (а.с. 6), з якого встановлено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Toyota» номерний знак НОМЕР_3 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності свого маневру та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Suzuki Gladius» д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався в попутному напрямку, під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, з протоколом водій ознайомився, що підтвердив своїм підписом;
- відеозаписом, долученим до апеляційної скарги, який було досліджено в судовому засіданні, на якому зафіксовано, що після початку маневру розвороту автомобіля «Toyota» номерний знак НОМЕР_3 , в нього врізається транспортний засіб «Suzuki Gladius» д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався правою смугою руху, по вул. Городоцька, у м. Львові, у напрямку мотозаводу, окрім того на даному записі зафіксовано, що ОСОБА_2 перетнув роздільну лінію та виїхав на перехрестя на 04 сек., а зіткнення з транспортним засобом відбулося на 05 сек., після чого, для пішоходів на 06 сек. увімкнувся зелений, дозволяючий рух, сигнал світлофора. 
Покликання апелянта на наявність вини у діях іншого учасника ДТП, не спростовують вини ОСОБА_2 та не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки діям водія ОСОБА_1 було надано оцінку в ході розгляду справи Залізничним районним судом м. Львова та Львівським апеляційним судом.
Твердження апелянта, що ОСОБА_2 жодних порушень ПДР України не допустив, проїзд перехрестя здійснив на дозволений сигнал світлофора, мав перевагу в русі, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер, не підтверджені жодними доказами, спрямовані на ухилення водія від адміністративної відповідальності.
Окрім того, як встановлено з відеозаписів, долучених до матеріалів справи, момент ДТП, триває 9 секунд, ОСОБА_2 перетнув роздільну лінію та виїхав на перехрестя на 04 сек., а зіткнення з транспортним засобом відбулося на 05 сек., після чого, для пішоходів на 06 сек. увімкнувся зелений, дозволяючий рух, сигнал світлофора.
Як вбачається з долученого відеозапису роботи світлофорів на перехресті вул. Городоцька - Самбірська, у м. Львові, зелений миготливий сигнал світлофору увімкнувся на 01 хв. 12 сек., а червоний сигнал світлофору – на 01 хв. 18 сек., тобто за 6 секунд після початку миготіння. У свою чергу, зелений сигнал світлофору для пішоходів увімкнувся на 01 хв. 19 хв, тобто за 7 секунд після початку миготіння.
Відповідно до п. 7.30 Національного стандарту України ДСТУ 4092-2002 «Світлофори дорожні. Загальні технічні вимоги, правила застосування та вимоги безпеки», затвердженого наказом Держстандарту України від 03 червня 2002 року №326 режим роботи світлофорної сигналізації з використанням світлофорів типів 1-3 і пішохідних світлофорів повинен передбачати миготіння зеленого сигналу протягом 3 с безпосередньо перед вимкненням, а також нижнього місяно-білого сигналу у світлофорах типу 5. Частота миготіння сигналів – 1с.
Відтак, оскільки увімкнення зеленого сигналу світлофора для пішоходів відбулося за секунду після зіткнення транспортних засобів, а також за дві секунди після перетину роздільної лінії ОСОБА_2 , перетин мотоциклом перехрестя відбувся на заборонений сигнал світлофора.
Аргументи апелянта, що судом першої інстанції не встановлено доказів, які підтверджують його вину, необґрунтовано належним чином постанову, не взяв до уваги, що судом першої інстанції розглядається справа, щодо іншого водія, не заслуговують на увагу апеляційного суду
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з постанови Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2024 року (а.с. 29-30) судом, повно та об`єктивно досліджено докази, надано їм відповідну правову оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Шпунта М.Б., є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Личаківського районного суду м. Львова від   23 грудня   2024 року, про притягнення  ОСОБА_2   до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Шпунта Мар`яна Богдановича - без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                           Партика І.В.