ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року 
м. Київ
Справа №  916/302/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Огородніка К. М., Погребняка В. Я.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І., 

представники учасників справи не з`явилися, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 (вх. № 9408/2024)
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2024
у складі колегії суддів: Поліщук Л. В. - головуючого, Богатиря К. В., Діброви Г. І.,
у справі № 916/302/24
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність,
В С Т А Н О В И В:
Перед Верховним Судом у цій справі постало питання щодо права на оскарження ухвали суду за результатами попереднього засідання про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи - особою, яка вчасно не звернулася з грошовими вимогами до боржника, однак сам боржник вказав цю особу своїм кредитором у заяві про неплатоспроможність
Обставини справи
У січні 2024 року фізична особа ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, посилаючись на заборгованість перед кредиторами, яку не може погасити.
У заяві ОСОБА_1 зазначила, що станом на дату подання заяви про неплатоспроможність у неї наявна заборгованість перед 29 кредиторами - фінансовими установами у загальній сумі 617 234,92 грн, яка виникла на підставі кредитних договорів. Одним із своїх кредиторів боржник вказала Публічне акціонерного товариства "МТБ БАНК" (далі - ПАТ "МТБ БАНК", банк).
20.02.2024 Господарський суд Одеської області відкрив провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , увів процедуру реструктуризації боргів та мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією призначив арбітражного керуючого Харитонюка Євгена Васильовича (далі - Харитонюк Є. В. ), попереднє засідання призначив на 26.03.2024.
26.03.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про закриття провадження у справі про її неплатоспроможність, яку мотивувала тим, що після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність кредиторами жодних вимог до неї висунуто не було.
26.03.2024 попереднє засідання суд відклав на 09.04.2024.
09.04.2024 до суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про грошові вимоги до боржника, однак ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.04.2024 цю заяву було повернуто у зв`язку з її відкликанням самим заявником.
Інших заяв кредиторів з вимогами до боржника до суду не надходило.
09.04.2024 попереднє засідання суд відклав на 23.04.2024.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
23.04.2024 ухвалою Господарського суду Одеської області припинено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 ; скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.02.2024; скасовано заборону ОСОБА_1 на відчуження майна, введеною ухвалою Господарського суду від Одеської області від 06.02.2024; постановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню; припинено повноваження керуючого реструктуризацією боржника - арбітражного керуючого Харитонюка Є. В.; провадження у справі про неплатоспроможність закрито.
Суд першої інстанції закрив провадження у справі про неплатоспроможність на підставі пункту 8 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), відповідно до якого господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог.
Розгляд справи у суді апеляційної інстанції та короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Не погодившись з ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.04.2024, ПАТ "МТБ БАНК" звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із відповідною апеляційною скаргою.
ПАТ "МТБ БАНК", стверджуючи, що ухвалою про закриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника вирішено питання про його права, інтереси та (або) обов`язки, послалося на наявність кредиторських вимог до боржника. При цьому зазначало, що ОСОБА_1 у період розгляду справи про неплатоспроможність сплачувала кредитні внески за кредитним рахунком та використовувала картку для оплати своїх потреб, проте припинила здійснювати відповідні внески після 09.05.2024, тобто майже одразу після постановлення оскаржуваної ухвали про закриття провадження у справі про неплатоспроможність, що, на думку банку, свідчить про навмисний характер дій боржника для уникнення своєї юридичної відповідальності перед кредиторами.
11.11.2024 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "МТБ БАНК" задоволено; ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.04.2024 скасовано; справу № 916/302/24 направлено до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що встановивши відсутність на дату проведення попереднього засідання заяв кредиторів, суд першої інстанції всупереч правовій позиції Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, наведеній у постанові від 05.10.2022 у справі №  921/39/21, не зобов`язав керуючого реструктуризацією боргів боржника письмово повідомити кредиторів щодо правових наслідків не подання ними заяв з грошовими вимогами до боржника та не призначив судове засідання для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі, натомість, передчасно закрив провадження у справі.
Визнаючи право ПАТ "МТБ БАНК" на звернення з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.04.2024, суд апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_1 у заяві про неплатоспроможність серед своїх кредиторів вказала ПАТ "МТБ БАНК". Суд взяв до уваги доводи банку щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості за договором про споживчий кредит від 17.02.2022 № 921, а також обставини, якими банк пояснював не подання заяви з грошовими вимогами до боржника. 
Суд апеляційної інстанції вважав, що оскаржуваною ухвалою суду було порушено право банку на заявлення грошових вимог у цій справі. 
Крім того, за висновком суду апеляційної інстанції, оскарженою в апеляційному порядку ухвалою суду першої інстанції прийнято рішення про права банку, адже цією ухвалою визнано погашеними вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений КУзПБ строк.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2024 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.04.2024 про закриття провадження у справі № 916/302/24.
Касаційна скарга подана з підстав, визначених у пунктах 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України).
ОСОБА_1 зазначила, що суд апеляційної інстанції не врахував, що ПАТ "МТБ БАНК" не є учасником справи про неплатоспроможність, а відтак не набуло процесуального права апеляційного оскарження судових рішень у цій справі. Наведене, за доводами касаційної скарги, свідчить про те, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі № 916/3206/17, від 03.06.2020 у справі № 910/18031/14, від 19.05.2020 у справі № 908/2332/19, від 03.03.2020 у справі № 904/7965/16, від 20.02.2019 у справі № 5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі № 911/5186/14, від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, у від 23.01.2020 у справі № 913/444/18, від 23.02.2023 у справі № 911/2794/21, від 17.05.2021 у справі № 911/2742/20, від 09.01.2023 у справі № 924/232/22, та неправильно застосував висновки Верховного Суду, сформовані у постанові від 28.03.2024 у справі № 903/116/21.
Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
У відзиві ПАТ "МТБ БАНК" просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
ПАТ "МТБ БАНК" не погоджується із аргументами касаційної скарги про відсутність у нього права на оскарження ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки ОСОБА_1 у своїй заяві про неплатоспроможність зазначила ПАТ "МТБ БАНК" серед своїх кредиторів, що підтверджує наявність у неї заборгованості перед банком за договором про споживчий кредит від 17.02.2022 № 921, договором про споживчий кредит від 03.06.2020 № 5351242100012773. Оскарженою в апеляційному порядку ухвалою суду першої інстанції було порушено право ПАТ "МТБ БАНК" на заявлення грошових вимог до ОСОБА_1 . Крім того, банк вважає, що суд першої інстанції неправомірно визнав погашеними вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені у встановлений КУзПБ строк, що безпосередньо зачіпає права та інтереси банку.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Предметом касаційного перегляду у цій справі є постанова суду апеляційної інстанції, якою задоволено апеляційну скаргу ПАТ "МТБ БАНК" - особи, яка не брала участі у справі, та скасовано ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, якою також визнано погашеними вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений КУзПБ строк.
Доводи касаційної скарги зводяться до заперечення права банку на оскарження наведеного вище судового рішення суду першої інстанції.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього суду; вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
При цьому "право на суд" та право на "доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише у такий спосіб та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Philis v Greece (Філіс проти Греції), §59; De Geouffre de la Pradelle v France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), §28, і Stanev v Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], §229).
Стаття 129 Конституції України до основних засад судочинства відносить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Тобто конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.
Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 №  11-рп/2007).
Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження. 
Конституційні гарантії захисту прав та інтересів в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу І, главі 1 розділу ІV ГПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у господарському судочинстві.
Частина перша статті 254 ГПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, і поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків. 
Відповідно до частини другої статті 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.
Такий правовий висновок не має законодавчого утілення у ГПК України чи в КУзПБ, однак є усталеним під час перегляду справ про банкрутство та викладений у постановах Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі № 916/3206/17, від 03.06.2020 у справі № 910/18031/14, від 19.05.2020 у справі № 908/2332/19, від 03.03.2020 у справі № 904/7965/16, від 20.02.2019 у справі № 5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі № 911/5186/14, від 16.07.2020 у справі №  910/4475/19, від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, у від 23.01.2020 у справі №  913/444/18, від 23.02.2023 у справі № 911/2794/21, від 17.05.2021 у справі №  911/2742/20, від 09.01.2023 у справі № 924/232/22, від 28.03.2024 у справі №  903/116/21, та які наводить скаржник, обґрунтовуючи визначену ним підставу касаційного оскарження.
Відповідно до абзацу двадцять четвертого статті 1 КУзПБ учасники у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.
Сторони у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут) (абзац двадцять другий статті 1 КУзПБ).
За змістом абзацу одинадцятого статті 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.
Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Порядок набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається статтею 45 КУзПБ, за змістом якої конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Отже, за загальним правилом набуття статусу конкурсного кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку (подібний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13).
За висновком Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, сформульованого у пункті 56.16 постанови від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, лише після вчинення всіх передбачених Законом про банкрутство (стаття 23) чи КУзПБ (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина шоста статті 23 Закону про банкрутство, частина шоста статті 45, стаття 47 КУзПБ) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 ГПК України).
Водночас наявність такої ухвали (судового рішення) не є безумовною підставою, оскільки Господарський процесуальний кодекс України містить окремі підстави, які надають третім особам захистити їх порушене право. Тобто відсутність відповідного судового рішення (ухвали про визнання або залучення особи учасником у справі про банкрутство (неплатоспроможність)) не може позбавляти особу процесуальних гарантій права на апеляційне оскарження за статтею 254 ГПК України або невиправдано ускладнювати реалізацію цього права нижче мінімально допустимих стандартів на апеляційне оскарження, визначених Конституцією, Конвенцією, Законом України "Про судоустрій і статус суддів України", ГПК України, КУзПБ.
За змістом частини першої статті 254 ГПК України судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи (в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї із сторін спору).
Однак, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги. Доведення такого правового зв`язку є обов`язковим при розгляді справ про банкрутство.
Тому, за наявності відповідних обставин, суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення таку особу наділено новими правами або покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому тощо. Тобто, суд має розглянути та вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.03.2024 у справі № 903/116/21.
Суд апеляційної інстанції у цій справі обґрунтовано виходив з того, що правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи наділеним особливостями за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.
За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність з метою реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення власної платоспроможності.
Аналіз положень Книги четвертої КУзПБ свідчить про наявність презумпції, за якою фізична особа - боржник, ініціюючи щодо себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди щодо плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
При цьому, з метою відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів фізичної особи-боржника нормами КУзПБ визначено обов`язки боржника, зокрема на етапі ініціювання справи про його неплатоспроможність зазначити, зокрема, вказати конкретизований список кредиторів із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ).
Як встановив суд апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 у заяві про неплатоспроможність одним із своїх кредиторів вказала ПАТ "МТБ БАНК", однак після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність банк не подав до суду заяви з грошовими вимогами до боржника.
Ураховуючи, що після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до ОСОБА_1 не висунуто грошових вимог, суд першої інстанції у попередньому засіданні закрив провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ, зазначивши що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим КУзПБ строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
У пункті 8 частини першої статті 90 КУзПБ визначено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог.
Згідно з частиною четвертою статті 90 КУзПБ у випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
У постанові від 05.10.2022 у справі № 921/39/21 Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду сформував правову позицію щодо алгоритму дій суду у попередньому засіданні у разі не звернення кредиторів з грошовими вимогами до боржника.
Так, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду зауважив, що нормами КУзПБ встановлено саме обов`язок конкурсних кредиторів подати до господарського суду відповідні письмові заяви з вимогами до боржника у визначений законом строк. Разом з тим, хоч аналіз положень частини четвертої статті 45 КУзПБ свідчить про право кредитора заявити відповідні вимоги і після закінчення строку, встановленого для їх подання (що не впливатиме на характер та черговість таких вимог та матиме значення лише щодо права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів), однак, на думку судової палати, таке право не може звільнити кредитора від правових наслідків недотримання ним вказаного обов`язку щодо подання письмової заяви з вимогами до боржника у відповідний строк.
Такими правовими наслідками є закриття провадження у справі про неплатоспроможність є закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та визначена частиною четвертою статті 90 КУзПБ можливість визнання погашеними вимог конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, а виконавчих документів за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню.
Здійснивши аналіз положень статей 45 (виявлення кредиторів та осіб, які мають бажання взяти участь у санації боржника), 90 (закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність)), 120 (наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника), 122 (виявлення кредиторів та попереднє засідання суду) КУзПБ, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі № 921/39/21 дійшов висновку про відсутність підстав у господарського суду для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи у попередньому засіданні, попри неподання конкурсними кредиторами заяв з грошовими вимогами до боржника станом на дату проведення такого засідання, у тому числі й у межах визначеного частиною першою статті 45 цього Кодексу строку.
Судова палата зазначила, що у випадку, якщо після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність конкурсними кредиторами не подано до попереднього засідання заяв з грошовими вимогами до боржника, господарський суд за результатами такого засідання повинен постановити ухвалу, якою:
1) керуючись принципом судового контролю у справах про банкрутство та з урахуванням ролі арбітражного керуючого у цій категорії справ (наділеного нормами КУзПБ відповідними повноваженнями щодо взаємодії з кредиторами боржника), зобов`язати керуючого реструктуризацією боргів боржника письмово повідомити кредиторів (зазначених боржником у заяві про відкриття провадження у справі та заборгованість перед якими стала підставою для відкриття судом такого провадження) щодо правових наслідків неподання ними у порушення вимог частини першої статті 45 КУзПБ заяв з грошовими вимогами до боржника;
2) призначити відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 122 КУзПБ судове засідання для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі.
Натомість суд першої інстанції, всупереч наведеним правовим висновкам, не дотримався цього алгоритму дій, а саме: не зобов`язав керуючого реструктуризацією боргів боржника письмово повідомити кредиторів, зазначених боржником у заяві про відкриття провадження у справі, зокрема ПАТ "МТБ БАНК", щодо правових наслідків неподання ними у порушення вимог частини першої статті 45 КУзПБ заяв з грошовими вимогами до боржника, не призначив судового засідання для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі, а передчасно закрив провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Цим самим порушив право ПАТ "МТБ БАНК" на заявлення грошових вимог до боржника, враховуючи також, що в ухвалі про закриття провадження у справі суд зазначив, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк вважаються погашеними.
Ураховуючи наведене, касаційний суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про передчасність закриття судом першої інстанції провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
З наведених мотивів суд відхиляє доводи касаційної скарги щодо відсутності у банку права на оскарження постановленої у попередньому засіданні ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Тож колегія суддів не вбачає невідповідності висновків суду апеляційної інстанції у цій справі правовим позиціям, викладеним у наведених скаржником у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, тому вказана скаржником підстава касаційного оскарження не підтвердилася.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що оскаржуване судове рішення у справі ухвалене з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 ГПК України, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а прийнята у справі постанова суду апеляційної інстанції - залишенню без змін. 
В. Розподіл судових витрат
Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2024 у справі № 916/302/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 В. Пєсков

Судді                                                                                                    К. Огороднік

                                                                                                    В. Погребняк