ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

04 лютого 2025 року 	м.Суми	

Справа №583/2121/21 
Номер провадження 22-ц/816/217/25
                       22-ц/816/216/25 
                       22-ц/816/218/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони:
позивач, відповідач за зустрічним позовом – ОСОБА_1 ,
відповідач, позивач за зустрічним позовом – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цуркана Віктора Івановича
на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2024 року, на додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2024 року, на додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 квітня 2024 року, у складі судді Яценко Н.Г., ухвалені у м.Охтирка, 

                                                             в с т а н о в и в:

31 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного майна подружжя.
Свої вимоги мотивувала тим, що у період подружнього життя з ОСОБА_2 було придбано автомобіль PEUGEOT 307, який перебуває у користуванні ОСОБА_2 та автомобіль ЗАЗ, який ОСОБА_2 ще у 2010 році, переданий у користування третім особам відповідно до довіреності від 04.03.2010 та його теперішнє місцезнаходження їй не відоме. Поділ автомобілів без втрати ними цільового призначення є неможливий. Вказує, що судовим рішенням від 03.03.2021року у справі №583/4813/21 за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину квартири, придбаної подружжям 14.06.2012 року. 
Посилаючись на неможливість спільного використання зазначеного майна та його неподільність, збільшивши позовні вимоги, просила: визнати легкові автомобілі марки PEUGEOT 307 та марки ЗA3 110307, зареєстровані за ОСОБА_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; в порядку реального поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової приватної власності на 1/2 частину легкового автомобілю марки PEUGEOT 307 та легкового автомобілю марки ЗАЗ 110307; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію ринкової вартості спірного майна у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , легкового автомобіля марки PEUGEOT 307 та легкового автомобіля марки ЗАЗ 110307 в загальній сумі стягнення в розмірі 605023,00 грн.; припинити за ОСОБА_1 право спільної часткової приватної власності на 1/2 частину у вказаних об`єктах спільного майна подружжя з дня отримання грошової компенсації ринкової вартості спірного майна; за наслідками реального поділу спільного майна подружжя та за умови виплати грошової компенсації ринкової вартості спірного майна на користь співвласника ОСОБА_1 , залишити у приватній власності ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , легковий автомобіль марки PEUGEOT 307 та легковий автомобіль марки ЗАЗ 110307; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 6050,23 грн, за оплату проведених експертних досліджень – 15862,48 грн, судових витрат, пов`язаних з поштовими відправленнями заяв, клопотань, доказів – 226 грн.
04 жовтня 2021 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, який мотивований тим, що дійсно з 17.09.2005 року по 30.03.2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та у цей час подружжям було придбано вищезазначені транспортні засоби. Автомобілем PEUGEOT 307 фактично користується та здійснює його технічне обслуговування ОСОБА_2 , цей транспортний засіб використовується ним у зв`язку з його професійною діяльністю, з метою здійснення виконавчих дій та оперативного забезпечення виконання покладених на нього професійних обов`язків. Крім того, оскільки ОСОБА_1 з їх спільним дітьми проживає у м. Києві, вказаний транспортний засіб використовується ОСОБА_2 також для поїздок до м.Києва для побачення з дітьми. Тому саме цей автомобіль ОСОБА_2 просить залишити у його власності. Транспортний засіб ЗАЗ не перебуває у користуванні ОСОБА_2 , оскільки з відома та згоди ОСОБА_1 , його було передано у користування на підставі довіреності третій особі. Разом з тим ОСОБА_1 не має посвідчення водія, а сам факт володіння по 1/2 частині у праві власності на транспортні засоби без їх реального поділу (в натурі) не може захистити права сторін та призведе до ескалації конфлікту.
Остаточно визначившись з позовними вимогами, ОСОБА_2 просив: визнати автомобіль марки PEUGEOT 307 та автомобіль марки ЗАЗ 110307 спільним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частині у праві власності за кожним; в порядку поділу спільного майна подружжя припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину у праві власності на автомобіль марки PEUGEOT 307; залишити у власності ОСОБА_2 автомобіль марки PEUGEOT 307; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини у праві власності на автомобілі у сумі 35599,50 грн.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано спільним майном подружжя легковий автомобіль марки PEUGEOT 307, 2003 року випуску, кузов VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіль марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_4 .
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_4 .
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіль марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_4 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію ринкової вартості 1/2 частини вартості легкового автомобіля марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , в сумі 17215 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію ринкової вартості 1/2 частини легкового автомобіля марки PEUGEOT 307, VIN код № НОМЕР_5 , 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 50308 грн.
Припинено право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на легковий автомобіль марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , та виділено вказаний автомобіль ОСОБА_2 з дня отримання ОСОБА_1 компенсації за 1/2 частку ринкової вартості цього автомобіля.
Припинено право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на легковий автомобіль марки PEUGEOT 307, VIN код № НОМЕР_5 , 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та виділено вказаний автомобіль ОСОБА_2 з дня отримання ОСОБА_1 компенсації за 1/2 частку ринкової вартості цього автомобіля.
В іншій частині позову відмовлено. 
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.
Скасовано заходи забезпечення позову у виді арешту шляхом заборони відчуження на автомобілі марки ЗАЗ, модель 110307, реєстраційний номер НОМЕР_6 , та марки PEUGEOT 307, реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлені ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 серпня 2021 року.
Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 2521 грн 35 коп.
Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 квітня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Цуркана В.І. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Цуркан В.І., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить: 
скасувати рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2024 року в частині відмови у стягненні грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини спірної квартири та прийняти в цій частині нове рішення яким в порядку реального поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію ринкової вартості квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ринкової вартості об`єкту нерухомості за висновками експерта по судовій оціночно-будівельній експертизі №157 від 07.11.2023 р. 537500 грн; припинити за ОСОБА_1 право спільної часткової приватної власності на 1/2 частину у вказаній квартирі; за наслідками реального поділу спільного майна подружжя та за умови виплати грошової компенсації ринкової вартості спірного майна на користь співвласника ОСОБА_1 , залишити у приватній власності ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;
змінити додаткові рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2024 року та від 29 квітня 2024 року стягнувши понесені ОСОБА_1 судові витрати в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність позивачем того, що ОСОБА_2 має фінансову можливість сплатити грошову компенсацію 1/2 ринкової вартості квартири. Не погоджується з висновком суду про недопустимість покладення на відповідача надмірного тягаря. Доводить, що відповідно до положень ст. 364 ЦК України ОСОБА_1 має право на отримання від іншого співвласника грошової компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення її права власності на спірне майно.
Вважає дії суду у вирішенні питань по судових витратах непослідовними. Заперечує проти зменшення, понесених ОСОБА_1 , судових витрат на правничу допомогу.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2024 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 не оскаржується, а тому, відповідно до положень  ч.1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Савочка А.М. просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цуркана В.І. на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2024 року залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Цуркана В.І., представника ОСОБА_2 – адвоката Савочки А.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 17.09.2005 року по 07.08.2020 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2020 р. №583/654/20, яке набрало законної сили 07.08.2020 року (т. 1 а.с. 7-9, 29-31).
Згідно з біржовим договором (угодою) купівлі-продажу транспортних засобів реєстраційний номер №803063 від 28.01.2009 ОСОБА_2 купив легковий автомобіль ЗАЗ 110307, червоного кольору, 2004 року випуску, № кузова - НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_3 , транзитний номерний знак – НОМЕР_7 (т. 1 а.с. 103).
Відповідно до довіреності від 04.03.2010, зареєстрованої в реєстрі за №288, ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , незалежно один від одного, представляти його інтереси з усіх без винятку питань, пов`язаних з вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та розпорядження за ціну та на умовах на його (їх) розсуд автомобілем, належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_8 , виданого та зареєстрованого 29.01.2009, марки ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, шасі № НОМЕР_4 , об`єм двигуна – 1197 см.куб, тип ТЗ – легковий комбі – В, реєстраційний номер НОМЕР_6 (т. 1 а.с. 43).
Згідно з відповіддю ТЦС МВС №5946 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області від 06.09.2023р. №31/18-5946-1378 транспортний засіб PEUGEOT 307, д.н.з. НОМЕР_2 , 2003 року випуску, 04.10.2018 р. був зареєстрований за ОСОБА_2 по договору № 3241/2018/1132871 від 04.10.2018 р., укладеному в ТСЦ №3241, вартість 40000 грн (т. 2 а.с. 75).
З відповіді ТЦС МВС №5946 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області від 05.01.2021 №31/18-5946-1Саз вбачається, що згідно з обліковими даними ЄДР МВС станом на 04.01.2021 р. за ОСОБА_2 зареєстровано такі транспортні засоби: 04.10.2018 р. – автомобіль PEUGEOT, 307, 2003 року випуску; 29.01.2019 р.- автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску (т. 1 а.с. 11).
Відповідно до висновку експерта №1765 від 15.03.2024 р. ринкова вартість легкового автомобіля марки PEUGEOT 307, VIN код № НОМЕР_9 , 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату проведення експертизи складає 100616 грн. Середня ринкова вартість автомобіля ідентичного за технічними характеристиками автомобілю марки (моделі) ЗАЗ 110307, VIN код № НОМЕР_4 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , у справному технічному стані, за середнім пробігом та терміном експлуатації починаючи з року випуску, без пошкоджень, в тому числі від ДТП, станом на дату проведення експертизи складає 34430 грн (т. 2 а.с. 154-164).
Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.03.2021 року у справі №583/4813/20, яке набрало законної сили 05.04.2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 149-150).
На підставі вказаного судового рішення за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності по 1/2 частині за кожним на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.12.2021 №292041288 (т. 1 а.с. 188).
Відповідно до висновку експерта №157 від 07.11.2023 року дійсна ринкова вартість об`єкту нерухомості у вигляді квартири АДРЕСА_2 з урахуванням експлуатаційного зносу та технічних поліпшень на сучасний стан складає 1075000 грн (т. 2 а.с. 79-92).
Ухвалюючи рішення в частині позовних вимог ОСОБА_1 стосовно поділу квартири, що є спільною сумісною власністю подружжя суд виходив з того, що відповідач не має можливість сплатити грошову компенсацію вартості половини квартири, що поставило б його у скрутне матеріальне становище та дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 у цій частині.
Суд врахував, що ОСОБА_2 не давав згоди викупити у ОСОБА_1 її частку у праві власності, а примушувати його до цього є також порушенням прав останнього, оскільки законодавством не передбачено можливості набуття права власності у примусовому порядку, виплата компенсації частки позивачки за первісним позовом становитиме для відповідача за первісним позовом надмірний тягар та буде незаконним втручанням у його право на мирне володіння майном.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.
Згідно вимог ч. 2 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України повинні здійснювати за взаємною згодою.
Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
З положень ч. 3 ст. 358 ЦК України вбачається, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності.
Випадки, коли співвласник майна у порядку поділу спільного, часткового майна бажає отримати за належну йому частку в спільному майні, шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно, врегульовані ст. 364 ЦК України.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до висновку експерта №157 від 07.11.2023 дійсна ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 з урахуванням експлуатаційного зносу та технічних поліпшень на сучасний стан складає 1075000 грн (т. 2 а.с. 79-92), тому при задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно сплатити грошову компенсацію в розмірі 605023,00 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , судом враховано, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. 
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не довела, що відповідач має фінансову можливість сплатити таку грошову компенсацію, враховуючи розмір його доходів та зобов`язання по сплаті аліментів. Сам ОСОБА_2 не надав згоди викупити у ОСОБА_1 її частку у праві власності.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про те, що виплата компенсації частки позивачки за первісним позовом становитиме для відповідача за первісним позовом надмірний тягар та буде незаконним втручанням у його право на мирне володіння майном.
Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Цуркана В.В за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку апелянта свідчить про обґрунтованість позову ОСОБА_1 в частині стягненні грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини спірної квартири.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належно оцінив письмові докази та правильно вирішив позов ОСОБА_1 в оскаржуваній частині.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з проведеним судом першої інстанції розподілом судових втрат по справі.
Ухвалюючи додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2024 року, суд першої інстанції виходив з того, що пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають відшкодуванню понесені ОСОБА_1 судові витрати.
Суд врахував, що позов ОСОБА_1 (ціна позову 605023,00 грн) судом задоволено частково (11,16 % від ціни позову) на суму 67523,00 грн, тому пропорційно до задоволених вимог компенсував понесені судові витрати , які складаються у відсотковому співвідношенні з судового збору, поштових витрат, витрат за проведення експертиз.
Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.
Ухвалюючи додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 квітня 2024 року та частково компенсуючи витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу, суд, надаючи оцінку наявним у справі доказам, враховуючи позицію сторони відповідача за первісним позовом, з огляду на предмет позову, складність справи, що не потребувала аналізу великої кількості документів, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тарифікацію складання процесуальних документів та надання правової консультації позивачці за первісним позовом, беручи до уваги часткове задоволення вимог за первісним позовом, дійшов висновку про можливість стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що зазначений розмір відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу буде відповідати критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та результатів її розгляду.
Доводи апеляційної скарги не є достатніми для скасування додаткового рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 квітня 2024 року, тому додаткове рішення підлягає залишенню без змін.
Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Цуркана В.І. задоволенню не підлягає, тому понесені ОСОБА_1 судові витрати за апеляційний перегляд справи, зокрема правнича допомога, компенсації не підлягають.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369,  п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд
   
                                                                 п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цуркана Віктора Івановича залишити без задоволення.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2024 року в оскаржуваній частині, додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2024 року, додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.  
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   О. І. Собина