ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер  638/7078/22
Номер провадження 22-ц/818/1834/24

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

  25 грудня 2024 року                                                                м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2023 року в складі судді Орос О.В. у справі № 638/7078/22 за позовом ПрАТ «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» (далі – ПрАТ «Харківенергозбут») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач є побутовим споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «Харківенергозбут» (особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ). За період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року АТ «Харківобленерго надало обсяги споживання за вказаним особовим рахунком у 1880 кВт/год у сумі 1710,72 грн.
20 січня 2021 року AT «Харківобленерго» на підставі контрольного знімання показів засобом комерційного обліку (далі- ЗКО) змінено обсяги спожитої електричної енергії відповідача у спірному періоді, обсяги збільшені на 82928 кВт/год у сумі 35736,32 грн. На 31 січня 2021 року на покази ЗКО за спірний період обсяги становлять 83596 кВт/год в сумі 140016,96 грн.
У листопаді 2021 року AT «Харківобленерго» виконало корегування показів ЗКО ОСОБА_1 за 01 січня 2019 року (показ «023608» змінено на «063612»), у зв`язку з чим обсяг спожитої електричної енергії за період з 01 січня 2019 року по 20 січня 2021 року становить 42924 кВт/год. 
На 31 січня 2021 року АТ «Харківобленерго» надало покази ЗКО «109084» (розрахункові), чим збільшило передані обсяги спожитої відповідачем електричної енергії на 2548 кВт/год.
За результатами проведеного коригування щомісячного обсягу спожитої електричної енергії, враховуючи покази ЗКО «006749» від 31 жовтня 2021 року (розрахункові) та оплату за період з 01 січня 2019 року по 31 жовтня 2021 року на загальну суму 5168,72 грн заборгованість відповідача становить 74293,84 грн. Згідно з останніми отриманими від AT «Харківобленерго» даними станом на 30 вересня 2022 року, покази ЗКО становлять «006738», а тому розмір заборгованості складає 74278,00 грн.
Посилаючись на вказані обставини, ПрАТ «Харківенергозбут» просило стягнути з відповідача заборгованість за електричну енергію за період з 01 січня 2019 року по 28 жовтня 2021 року в розмірі 74278,00 грн, судові витрати в розмірі 2481,00 грн та витрати, понесені у зв`язку з отриманням Довідки з єдиного державного демографічного реєстру у розмірі 89,62 грн.
20 лютого 2023 року ОСОБА_1 надано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відзив мотивовано тим що роботи по заміні лічильника 28 листопада 2016 року були проведені за відсутності споживача, а покази приладу зафіксовані одноосібно представниками АТ «Харківобленерго», що є порушенням п. 6.5.1. Кодексу комерційного обліку електричної енергії. Окрім того, з 28 листопада 2016 року по 20 січня 2021 року працівниками АТ «Харківобленерго» не проводились періодичні контрольні огляди комерційного приладу обліку його помешкання. Внаслідок цих дій до особового рахунку заносились викривлені дані щодо фактичних обсягів споживання електричної енергії.
Відповідачем ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву, в якій він просив визнати дії АТ «Харківобленерго» та ПрАТ «Харківенергозбут» по нарахуванню некоректних показань приладу обліку за період з 01 січня 2019 року до 02 квітня 2021 року неправомірними. Зобовязати відповідачів по зустрічному позову провести перерахунок спожитої електричної енергії за особовим рахунком № НОМЕР_2 в домоволодінні по АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2019 року до 02 квітня 2021 року виходячи із середньомісячного споживання, зафіксованого після 02 квітня 2021 року та стягнути солідарно з відповідачів на його користь моральну шкоду у розмірі 140000,00 грн. 
Зустрічний позов обґрунтований тим, що прилад обліку електроенергії ЗКО № 020971 був встановлений без його відома, він не мав до нього доступу. Після заміни ЗКО № 020971 на ЗКО № 10462738 у зв`язку з проведенням експертизи ЗКО № 020971 та його демонтажу, середньомісячне споживання електроенергії за період з 02 квітня 2021 по 06 жовтня 2021 становило 186,5 кВт. 
Також, йому було спричинено моральну шкоду, оскільки у зв`язку із тривалим неправомірним відключенням електроенергії будинок охолонув, він захворів та проходив лікування. Розмір моральної шкоди оцінює в 140000 грн.
02 червня 2023 року від представника АТ «Харківобленерго» було подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому товариство просило зустрічний позов залишити без задоволення.
Відзив мотивовано тим, що нарахування за період з 28 листопада 2016 року по 20 січня 2021 року проводились за середньомісячним споживанням, виходячи з даних ЗКО отриманих від споживача. Споживач занижував дані спожитої ним електроенергії, а тому перерахування було правомірним та  ОСОБА_1  зобов`язаний сплатити заявлену у їх позові заборгованість. 
Рішенням Дзержинського районного суду м Харкова від 03 листопада 2023 року позови ПрАТ «Харківенергозбут» та зустрічний позов ОСОБА_1 залишені без задоволення. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що працівниками АТ «Харківобленерго» та ПрАТ «Харківенергозбут» допущено численні порушення положень Кодексу комерційного обліку електричної енергії (далі ККОЕЕ), відповідач ОСОБА_1 фактично не мав доступу до засобу комерційного обліку, а позивачем не доведено наявність заборгованості за електричну енергію у вказаному обсязі та за вказаний спірний період, тому підстави для задоволення позову відсутні.
Щодо зустрічного позову, то суд виходив з того, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди. В частині вирішення спору про проведення перерахунку спожитої електричної енергії за його особовим рахунком № НОМЕР_2 , суд зазначив, що перерахування за спірний період має здійснюватися за правилами та методиками визначеними уповноваженим органом. Фактичне споживання позивачем електроенергії за період після 02 квітня 2021 року у певному обсязі не може беззаперечно свідчити про аналогічні об`єми споживання електроенергії за спірний період – 01 січня 2019 року – 02 квітня 2021 року.
21 березня 2024 року засобами поштового зв`язку ПрАТ «Харківенергозбут» на вказане судове рішення подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, товариство просило скасувати рішення суду першої інстанції у частині вирішення спору щодо їх позову та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги товариства.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки ОСОБА_1 фактично користувався наданими послугами з електропостачання, то наявні підстави для стягнення вартості спожитого обсягу електроенергії. 
Окрім того, ЗКО № 020971 пройшов технічну перевірку та визнаний придатним, що не спростовано відповідачем, а тому нарахування обсягів спожитої енергії є обґрунтованим.
30 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду залишити без змін.
Відзив мотивовано необґрунтованістю вимог ПрАТ «Харківенергозбут», оскільки останнім не зазначено, які саме норми матеріального права були порушені судом першої інстанції при ухвалення рішення. 
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України (у редакції, на час призначення справи) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ПрАТ «Харківенергозбут» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2023 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга (не) підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за № 920001592213 ОСОБА_1 є побутовим споживачем електричної енергії, що постачається ПрАТ «Харківенергозбут» за адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 2).
28 листопада 2016 року за адресою АДРЕСА_1 був встановлений лічильник № 020971. Показники на дату складання акту були «020002». Акти зміни, технічної перевірки та пломбування розрахункових засобів обліку у побутовому секторі ОСОБА_1 не підписано, відсутні відомості про відмову останнього від підпису. (а.с. 199).
20 січня 2021 року представником АТ «Харківобленерго» був проведений акт контрольного огляду засобів обліку, відповідно до якого показники лічильника становлять «106536». Вказаний акт не місить підпису ОСОБА_1 , або відмови останнього від підписання казаного документу (том 1, а. с. 200)
31 січня 2021 року представником АТ «Харківобленерго» був проведений акт контрольного огляду засобів обліку, відповідно до якого показники становлять «109084». Вказаний акт не містить підпису ОСОБА_1 , відсутні відомості про відмову останнього від підпису. (том 1, а. с. 201)
Аналогічно акти АТ «Харківобленерго» було складено 28 лютого 2021 року та 31 березня 2021 року, покази становили «110586,0» та «1110891,2» відповідно (том 1, а.с. 202,203)
На підставі заяви ОСОБА_1 07 квітня 2021 року комісією у складі представників АТ «Харківобленерго» та ДП «Харківстандартметрологія» була проведена експертиза ЗКО № 020971, якою вказаний лічильник було визнано «придатним». (а.с. 205)
Відповідно до протоколу засідання Комісії ІКЦ від 10 листопада 2021 року № 6    за адресою ОСОБА_1  з 06 жовтня 2021 року було проведено припинення постачання електричної енергії. Припинення електроживлення відбулося здотриманням вимог розділу VII Правил.У листопаді 2021 року АТ «Харківобленерго» виконало корегування показів ЗКО на 01 січня 2019 року (покази “023608” змінено на “063612”) та обсягів спожитої електричної енергії за період з 01 січня 2019 року  по 20 січня 2021 року, які становлять 42 924 кВт*год.Згідно з п. 8.6.5 ККОЕЕ на 31 січня 2021 року АТ “Харківобленерго” надало покази ЗКО “109084” (розрахункові), чим збільшило передані обсяги спожитої електричної енергії на 2548 кВт*год.За результатом проведеного корегування щомісячного обсягу спожитої електричної енергії, переданий обсяг складає 45472 кВт*год (покази “063612” на 01 січня 2019 року та    “109084” покази на 31 січня 2021 року).На покази ЗКО “006749” від 31 жовтня 2021 року з урахуванням проведеного у листопаді корегування обсягів використаної електричної енергії та оплату за період з 01 січня 2019 року по 30 жовтня 2021 року на загальну суму 5168,72 грн заборгованість становить 74293,84 грн (том 1, а.с. 18-20).
10 листопада 2021 року комісією інформаційно-консультаційного відділу управління інформаційної політики та роботи зі споживачами АТ «Харківобленерго» було встановлено порушення АТ «Харківобленерго» вимог п.6.5.1 ККОЕЕ, а саме: порушення обов`язку АТ «Харківобленерго» встановлювати розрахункові лічильники приватних домоволодінь в місці, визначеному проектом та за погодженням зі споживачем. (а.с. 207- 211)
Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.
Постановою НКРЕКП від 26 жовтня 2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної-послуги на закріпленій території» передбачено, що на території Харківської області таким постачальником визначено ПрАТ «Харківенергозбут». 
ПрАТ «Харківенергозбут» має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19 червня 2018 року № 505).
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.
Згідно з п. 4.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.
У відповідності з п. 4.7. ПРРЕЕ, оплата електричної енергії здійснюється побутовим споживачем виходячи з умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і може, зокрема, бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.
Згідно з п. 4.8. ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).
Абзацом п`ятим пункту 13 Перехідних положень ЗУ «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
У відповідності до п. 13 Перехідних положень вказаного закону, передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.
За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг.
Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
У частині 2 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України). 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПрАТ «Харківенергозбут» вказувало, що внаслідок корегування показів ЗКО ОСОБА_1 за 01 січня 2019 року (показ «023608» змінено на «063612») обсяг спожитої електричної енергії за період з 01 січня 2019 року по 20 січня 2021 року було збільшено, у зв`язку з чим відповідач має відшкодувати вартість вказаної електроенергії. Між тим, позовна заява не містить обґрунтувань, у зв`язку з чим було здійснено коригування показів лічильника, на підставі яких норм права було здійснено таке корегування показів ЗКО та яким чином було визначено новий обсяг спожитої ОСОБА_1 електроенергії. Наданий позивачем розрахунок не містить посилань на вимоги нормативно правових актів, певні методики, що передбачають порядок нарахування обсягу спожитої електроенергії чи покази певних приладів (засобів обліку) тощо.
Отже, встановивши, що ПрАТ «Харківенергозбут» не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування зазначеного ним розміру заборгованості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості.
Посилання позивача, на скориговані ним покази безумовно не свідчить про обґрунтованість розрахунків, оскільки беззаперечних доказів споживання заявленого обсягу електроенергії відповідачем у спірний період не надано. Доказів, що саме ОСОБА_1 повідомляв товариству покази, що не відповідають дійсності або втручався в роботу лічильника, що призвело до спричинення збитків товариству у вигляді необлікованого споживання наданих ним послуг матеріали справи не містять.
Контрольні виміри також на порушення норм ККОЕЕ були складені за відсутності ОСОБА_1 та відповідно до п.3.7 ПКЕЕ не є належним доказом по справі. 
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ПрАТ «Харківенергозбут» залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 грудня 2024 року.

Головуючий                                                                Ю.М. Мальований

Судді                                                                        Н.П. Пилипчук

                                                                               О.Ю. Тичкова