ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2001/25 Справа № 204/11428/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чудопалова С. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Макарова М.О., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Попенко Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська  від 10 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання спадкоємцем четвертої черги, -

В С Т А Н О В И Л А:

       У серпні 2023 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання спадкоємцем четвертої черги.
       В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 та після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . 26 липня 2023 року приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дух І.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок спадкодавця із спадкоємцем. Позивач зазначає, за життя ОСОБА_2 була близькою подругою її матері – ОСОБА_3 , тому вона усе своє життя була з нею у досить тісних та дружніх стосунках та була в курсі усіх її справ та знайомих. Після військового вторгнення російської федерації у 2014 році на територію України, ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщена особа. ОСОБА_1 вказує, починаючи з листопада 2017 року, вона майже постійно – 5 днів на тиждень проживала разом з ОСОБА_2 за адресою її проживання, оскільки остання потребувала постійного нагляду та допомоги через те, що з 1986 року страждала на дистрофічні зміни функцій міокарда та потребувала щоденної медикаментозної терапії. Позивач зазначає, через фізичний стан та стан здоров`я ОСОБА_2 вона разом з ОСОБА_2 відвідувала медичні заклади, необхідно було через інтернет ресурси домовлятися про медичне обстеження, робити запис на такі обстеження, купувати ліки та медичні препарати та у подальшому здійснювати догляд за ОСОБА_2 , оскільки їй були протипоказані будь-які навантаження, зокрема, фізичні та емоційні, тобто вона повністю займалася організацією життєдіяльності ОСОБА_2 . ОСОБА_1 стверджує, за спільні кошти здійснювала закупівлю продуктів харчування та готувала їжу, прибирала у будинку та на подвір`ї, займалася іншими хатніми справами, ремонтом, засаджувала город та збирала врожай, купувала ліки та медикаменти, викликала швидку допомогу, отримувала замість ОСОБА_2 пенсійні надходження та матеріальну допомогу для тимчасово переміщених осіб, бо вона нервувала та хвилювалася при користуванні банківською карткою. Також позивач вказує, що вона вирішувала інші майнові справи ОСОБА_2 (оформлення спадкових прав ОСОБА_2 щодо майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 Померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; передання на зберігання майна – транспортний засіб: автомобіль Chery Jaggi, державний номерний знак НОМЕР_1 ), здійснила поховання ОСОБА_2 .  ОСОБА_1 вважає, вона постійно проживала із ОСОБА_2  однією сім`єю не менш як п`ять років до часу її смерті, була пов`язана з нею спільним побутом, мала з нею спільні економічні, соціально- психологічні взаємини та фактично була єдиною близькою людиною для ОСОБА_2 , інших родичів вона не мала. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати її спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом майна, що належало ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання спадкоємцем четвертої черги.
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1   просить рішення суду від 10 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
       У відзиві на апеляційну скаргу Покровська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність її доводів, рішення суду від 10 жовтня 2024 року просить залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
       Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
       Як зазначено у ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
       Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
       Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
       Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
       Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
       Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
       Змістом положень статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
       Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
       Частиною другою статті 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
       При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
       Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
       Верховний Суд зауважив, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
       Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі
№ 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що “згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України
від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна “член сім`ї” членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки”.
       У пункті 6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.
       Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі №552/196/20.
       У справі встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.12).
       Після її смерті відкрилася спадщина, яка також складається з житлового будинку АДРЕСА_1 .
       Із спадкової справи №25/2023, заведеної приватним нотаріусом Покровського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, 08 лютого 2023 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася ОСОБА_1 (а.с.146).
       26 липня 2023 року приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дух І.О. винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок спадкодавця із спадкоємцем. Також нотаріусом зазначено, зі слів ОСОБА_1 , вона проживала разом зі спадкодавцем однією сім”єю, однак вказаний факт не підтверджений рішенням суду (а.с.15, 16).
       Позивач  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за життя, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , були зареєстровані за різними адресами.
       Згідно копії паспорта позивача  ОСОБА_1 , зареєстрованим місцем її проживання з 27 жовтня 2017 року є АДРЕСА_2 (а.с.5-10).
       Відповідно до довідки від 27 жовтня 2014 року про взяття на облік особи, яка переміщується з окупованої території України або району проведення антитерористичної операції ОСОБА_2 перебувала на обліку, як ВПО та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.45).
       Місце реєстрації ОСОБА_2 за життя — АДРЕСА_3 (а.с.45).
       У копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , міститься довідка, від 08 лютого 2023 року Комунальної установи Покровський координаційний комітет самоорганізації населення, яка була видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , у тому, що разом з нею за вищевказаною адресою мешкала ОСОБА_2 , 1952 року народження, з 01 квітня 2018 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.150). 
       Відповідно до довідки УПФУ від 08.10.20 ОСОБА_2 перебувала на обліку в УПФУ Покровського об`єднаного управління ПФУ та отримувала пенсію за віком (а.с.43).
       Згідно долучених копій накладної та квитанцій позивач ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_2 (а.с.65).
       Згідно копії акту приймання передачі легкового автомобілю, 10 травня 2018 року ОСОБА_2 передала на зберігання ОСОБА_1 легковий автомобіль марки “Черри” реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.67).
       Звернувшись до суді із вказаним позовом,  ОСОБА_1 просила суд визнати її спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом майна, що належало ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що вона постійно проживала із ОСОБА_2  однією сім`єю не менш як п`ять років до часу її смерті, померла ОСОБА_2   перебувала у безпорадному стані і вона надавала їй матеріальну допомогу та моральну підтримку під час її хвороби, була пов`язана з нею спільним побутом, мала з нею спільні економічні, соціально-психологічні взаємини та фактично була єдиною близькою людиною для ОСОБА_2 , оскільки інших родичів ОСОБА_2 не мала. 
       Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).
       Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).        
       Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).
       Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Слід зазначити, позивачем не надано суду належних доказів наявності спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків, зокрема, обов`язків самого позивача несення спільних витрат, у тому числі на утримання спільного житла, оплату за надання комунальних послуг, та послуг водо- та теплопостачання, тощо.
       
       Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів її спільного проживання з ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ведення господарства саме протягом 5 років - з 01 грудня 2017 року по 02 грудня 2022 року.
       Посилання позивача на виписки із медичної картки хворого ОСОБА_2 жодним чином не підтверджують факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш, як п`ять років до відкриття спадщини та ведення спільного господарства.
       Верховний Суд у постанові від 25 травня 2022 року у справі № 542/1648/19 вказав, лише надання допомоги одинокій особі похилого віку (спадкодавцю), яка за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, не є достатньою підставою для встановлення факту проживання з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
       Долучені до матеріалів товарні чеки на придбання будівельних матеріалів, не містять ПІБ особи, дати придбання та не підтверджують факту того, що зазначені у чеках матеріали придбавалися саме позивачкою для ремонтних робіт саме у будинку за адресою, де мешкала ВПО померла ОСОБА_2 .
       У постанові Верховного Суду від 27 лютого 2024 року у справі № 688/2822/22, від 24 вересня 2020 року у справі № 644/5818/18 роз”яснено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
       Також слід зазначити, із позовними вимогами у цій справі про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини позивач  ОСОБА_1  не зверталася.
       Таким чином, враховуючи викладене, оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність  ОСОБА_1  її позовних вимог про визнання її спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 у зв”язку з недоведеністю.
Доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог позивача не підтверджуються належними в матеріалах справи доказами.
Доводи апеляційної скарги стосовно неповного з`ясування судом обставин у справі, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська  від 10 жовтня 2024 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова