ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                                                                                        Головуючий І інстанції: Петрова Л.М.
27 січня 2025 р. 	Справа № 440/5300/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В с т а н о в и в:
02.05.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – ГУ ПФУ в Полтавській області, пенсійний орган) щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті його пенсії з 01.12.2022 без обмеження її максимального розміру, а також і надалі нараховувати пенсію без застосування обмеження десятьма мінімальними пенсіями,
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області нарахувати та виплачувати належну йому пенсію, враховуючи рішення Конституційного суду України від 20.03.2024 №2-р (11) 2024 справа 3-123/2023(229/23) в порядку та розмірі, визначеному статтею 54 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон № 796-ХІІ) без застосування обмеження десятьма мінімальними пенсіями з 01.12.2022.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію відповідно до Закону № 796-ХІІ. В 2011 році було введено в дію зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», згідно яких максимальний розмір пенсії обмежений десятьма мінімальними пенсіями. Дана норма закону з 01.12.2022 була застосована і до нарахування його пенсії, розмір якої перевищував десять мінімальних пенсій. Конституційний Суд України ухвалив рішення від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024, яким визнав такими, що не відповідає Конституції України припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі – Закон № 3668-VI)  , що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі – Закон № 796-ХІІ), чим підтверджується право на отримання пенсії особами, яким пенсія призначена згідно цього Закону, без обмеження максимальним розміром.
Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , у відзиві на позов ГУ ПФУ в Полтавській області вказує, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків) відповідно до Закону № 796-ХІІ. З 01.12.2022 складає 20930 грн, згідно розрахунку: - 40394,25 грн. основний розмір пенсії від середнього заробітку; - 379,60 грн додаткова пенсія інвалідам ІІ групи з числа ліквідаторів ЧАЕС; - 837,20 грн підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни ІІ групи (40% від 2093 грн); - 50,00 грн цільова допомога інвалідам війни ІІ-ї групи. 41661,05 грн розмір пенсії з надбавками. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» на 2024 рік, з 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність збільшився з 2093 грн до 2361 грн. в результаті проведеної індексації на виконання постанови КМУ від 23.02.2024 № 185 та з урахуванням перерахунку щодо зміни прожиткового мінімуму, розмір пенсійної виплати позивача з 01.03.2024 склав 44768,25 грн, з обмеженням її граничного розміру на рівні десяти прожиткових мінімумів складає 23610,00 грн. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)) частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо обмеження з 20.03.2024 пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром пенсії.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 20.03.2024 без обмеження максимальним розміром пенсії з урахуванням проведених виплат.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
          Висновок суду вмотивований тим, що із 20.03.2024 відповідач не має правових підстав обмежувати пенсію позивача максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 визнано неконституційними припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-XII
Суд констатував відсутність підстав для задоволення позову в обраний позивачем спосіб, оскільки станом на 01.12.2022 відповідач правомірно застосовував чинні положення статті 2 Закону №3668-VI та частини третьої статті 67 Закону №796-XII, якими було передбачено обмеження пенсії позивача максимальним розміром.
Водночас з метою поновлення права позивача на отримання пенсії по інвалідності без обмеження її максимального розміру внаслідок визнання неконституційними приписів статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796-XII, першого речення частини третьої статті 67 Закону № 796-XII Рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024, суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо обмеження з 20.03.2024 пенсії позивача максимальним розміром пенсії та зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області нарахувати та виплатити позивачу пенсію з 20.03.2024 без обмеження максимальним розміром пенсії з урахуванням проведених виплат.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .
Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов. Крім того, відповідач зазначив, що з урахуванням юридичної позиції, викладеної Конституційним Судом України у Рішеннях від 02 березня 1999 року № 2-рп/99, від 17 березня 2005 року №1-рп/2005, від 19 червня 2001 року №9-рп/2001, від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, від 22 травня 2018 року №5-р/2018, до визначення порядку і асигнувань для виконання рішення і висновків Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024 виплата раніше призначених (перерахованих) пенсій по інвалідності та у зв`язку з втратою годувальника, обчислених в розмірі відшкодування фактичних збитків, продовжується у визначених до виплати розмірах. Водночас положення, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), не застосовуються при призначенні пенсії за нормами Закону № 796-XII вперше, переведенні на пенсію за нормами Закону № 796-XII (в тому числі поновлення раніше призначеної пенсії) та при перерахунках (автоматичних відповідно до чинних нормативно-правових актів (індексації пенсії, зміни розмірів соціальних нормативів, набуття права на вікову надбавку) та індивідуальних) після 20.03.2024.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід змінити, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону № 796-XII.
Згідно з протоколом про перерахунок пенсії, ГУ ПФУ в Полтавській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2024, за результатами якого розмір пенсії з надбавками склав 44768,25 грн., а з урахуванням максимального розміру пенсії 23 610,00 грн. (а.с. 10)
26.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум починаючи з 20.03.2024, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024 визнані неконституційним припис статті 2 Закону № 3668-VI, що поширює свою дію на Закон № 796-ХІІ. (а.с.8)
ГУ ПФУ в Полтавській області листом від 15.04.2024 № 8300-7282/К-02/8-1600/24 повідомив позивача, що питання щодо пенсійного забезпечення осіб з інвалідністю внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024, перебуває на контролі в органах Пенсійного фонду України.
Згідно з  ч. 2 ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами  п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
  Так, пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон № 796-XII.
Згідно зі ст. 2 Закону №3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011, (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу",  "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",  "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України",  не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
  Частиною 3 ст. 67 Закону № 796-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) унормовано, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень..
Таким чином, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону № 3668-VІ, зокрема, Закону № 796-ХІІ, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02.05.2018 у справі № 704/87/17, від 03.04.2018 у справі № 361/4922/17, від 15.05.2019 у справі № 554/4191/17, від 21.11.2019 у справі № 161/14321/16-а, від 10.12.2020 у справі № 580/492/19, від 05.09.2023 у справі № 120/1602/23, від 15.11.2023 у справі № 120/6735/23, від 28.02.2024 року у справі № 240/20830/21 та від 24.04.2024 у справі № 580/365/20.
Як встановлено судом, внаслідок перерахунку пенсії позивача з 01.03.2024 (у зв`язку із необхідністю проведення індексації пенсії згідно постанови КМУ № 118) її розмір перевищив максимальний та становив 44768,25 грн.
Тому, оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми ч. 1 ст. 2 Закону № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
На момент виникнення спірних правовідносин (на момент здійснення відповідачем перерахунку пенсії 01.03.2024 року) зазначені положення Закону № 3668-VI та ч. 3 ст. 67 Закону № 796-ХІІ неконституційними не визнавалися, були чинними, а тому підлягали застосуванню.
Разом з тим, Конституційний Суд України у межах розгляду справи № 3-123/2023(229/23), у рішенні від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024 дійшов висновку, що припис статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796-XII зі змінами та припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796-XII зі змінами визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним).
У пункті 2 резолютивної частини вказаного рішення зазначено, що означені приписи Закону № 3668-VI та Закону № 796-XII  втрачають чинність з дня ухвалення цього рішення.
За приписами ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Аналогічні за змістом положення щодо строку втрати чинності актом (його окремими положеннями) містяться у ч. 1 ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 № 2136-VIII.
За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2024 у справі № 580/7744/23 (п. 85), - правова позиція КСУ щодо неконституційності приписів статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796-XII зі змінами, та першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796-XII зі змінами  має пряму дію у часі і може бути застосована до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після ухвалення КСУ відповідного рішення, тобто з 21.03.2024.
Враховуюче зазначене вище, колегія суддів зауважує, що у період з 01.12.2022 по 20.03.2024 положення статті 2 Закону № 3668-VI, що поширює свою дію на Закон №796-XII, та припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону №796-XII, які встановлювали обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, були чинними, а тому підлягали обов`язковому застосуванню відповідачем.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідач, керуючись положеннями вказаних законів і обмежуючи розмір пенсійної виплати позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, у період з 01.12.2022 по 20.03.2024 діяв правомірно.
Водночас, враховуючи висновки КСУ, викладені у рішенні № 2-р(II)/2024, колегія суддів наголошує, що з 21.03.2024 правові підстави обмежувати пенсію позивача максимальним розміром  (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність)  у відповідача відсутні.
Зважаючи на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права (Закону України «Про Конституційний Суд України») в частині дій відповідача щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 20.03.2024, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення - зміні.
Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).   
За наслідками розгляду апеляційної  скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права (п.п. 1 та  4 ч. 1 ст. 317 КАС України).
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 268, 269, 270, 271, 272, 286, 292, 293, 308, 310,  315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:
«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, з 21 березня 2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 21 березня 2024 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених виплат.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити».
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    В.Б. Русанова