Справа № 128/959/23
Провадження № 22-ц/801/2496/2024
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Фанда О. А.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року	Справа № 128/959/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Сопруна В. В., Стадника І. М.
Секретар: Пантелеймонова А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»
на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 і Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
Рішення постановила суддя Фанда О. А.
Рішення постановлено у відсутності сторін у м. Вінниці
Дата складання повного тексту рішення - 21 жовтня 2024 року,

Встановив:

У березні 2023 року ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 і ТДВ «СК «Гардіан» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 серпня 2019 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3111/202/004169. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mazda 6» державний номерний знак НОМЕР_1 . За умовами договору страхування страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.
17 березня 2020 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Reno Traffic» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 допустив зіткнення з транспортним засобом «Mazda 6» державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортним засобом «Peugeot Boxer» номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3020078484698570, ця пригода сталася з вини ОСОБА_1 . 
З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі цієї заяви і наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти, на підставі чого ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 363 038,37 грн.
Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за полісом № АО580770 в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», то остання, керуючись статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відмовила у виплаті страхового відшкодування. 
На підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
В силу приписів статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає у набутті права отримати відшкодування шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.
Закріплюючи в положеннях вказаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Зазначений у пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.
Спір між ПрАТ «СК «Універсальна» та ТДВ «СК «Гардіан» повинен розглядатися разом, оскільки у цій справі позовні вимоги як до ТДВ «СК «Гардіан» так і до винної особи, є пов`язаними та мають розглядатися в одному провадженні у зв`язку з тим, що висновки суду щодо позовної вимоги до відповідача - Фізичної особи, винної у настанні страхового випадку, залежать від висновків суду щодо позовної вимоги до відповідача - страховика особи, винної у настанні страхового випадку.
Питання про відповідальність кожного з відповідачів має бути вирішене, зокрема, залежно від положень дійсного полісу страхування, яким було застраховано майно, шкода якому була заподіяна, зокрема ліміту відповідальності страховика за завдану майну шкоду.
Позивач вважає, що таким чином реалізується принцип процесуальної економії, оскільки вимога до відповідача - фізичної особи пов`язана з вирішенням спору щодо страховика винуватця ДТП.
На думку позивача, у розумінні статтей 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.
Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 та ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» на його користь завдані збитки у розмірі 363 038,57 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 5445,58 грн.
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Універсальна» до ОСОБА_1 і ТДВ «СК «Гардіан» про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ПрАТ «СК «Універсальна» просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Зазначив, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, оскільки судом було порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права і неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом першої інстанції не прийнято до уваги та залишено без задоволення клопотання представника позивача про зупинення провадження у даній справі, подане ним 12 квітня 2023 року, у якому вказав на те, що у зв`язку з розглядом справи № 127/26756/20 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК України, вважає за потрібне зупинити провадження у справі № 128/959/23 до закінчення розгляду кримінальної справи. Судом 10 жовтня 2024 року постановлено ухвалу про відмову у задоволенні даного клопотання, оскільки відповідачем не доведена об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, а зупинення провадження призведе до затягування строків розгляду справи і є процесуально недоцільним.
В оскаржуваному рішенні суд зазначив, що рішення суду, що набрало законної сили та яким встановлено вину ОСОБА_1 суду не надано, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають як такі, що заявлені передчасно.
Суд першої інстанції в порушення вимог частини 6 статті 251 ЦПК України не зупинив провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
В апеляційній скарзі позивач зазначив, що у кримінальній справі № 127/26756/20 винесено вирок, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який набрав законної сили на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду. Представник позивача не мав змоги надати копію вироку суду, так як суд виніс своє рішення до того, як представник позивача отримав копію вироку суду, у зв`язку з чим копія вироку суду подається до апеляційного суду у додатку до апеляційної скарги. При цьому представник позивача посилається на пункт 5 частини 1 статті 365 ЦПК України, згідно якого суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.
Відповідачі надали відзиви на апеляційну скаргу.
Відповідач ОСОБА_1 у відзиві вказав, що доводи позову і апеляційної скарги не спростовують зазначених в оскаржуваному судовому рішенні висновків суду, що слугувало підставою для відмови у задоволенні позову, адже не може бути скасоване правильне по суті та законне й справедливе судове рішення виключно з формальних міркувань, у зв`язку з чим просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідач ТДВ «СК «Гардіан» у відзиві вказав на те, що позивач не виконав покладений на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» обов`язок, незалежно від наявності або відсутності вироку, подати заяву про страхове відшкодування в межах річного строку з дня ДТП, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Наявність вироку не свідчить, що позивач має право на стягнення страхового відшкодування. Для реалізації права вимоги, передбаченого статтею 27 Закону України «Про страхування» позивач мав би подати до ТДВ «СК «Гардіан» заяву про виплату страхового відшкодування у формі та в строк, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте позивач направив відповідну заяву до ТДВ «СК «Гардіан» лише 29 квітня 2021 року, яка була отримана ним 06 травня 2021 року, враховуючи, що ДТП сталося 17 березня 2020 року, тобто відповідна заява була подана позивачем з пропуском річного строку, встановленого законом. Відповідно до пункту 37.1.4. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Також вважає відсутніми будь-які порушення судом першої інстанції, враховуючи, що суд ухвалив рішення на підставі доказів, наданих сторонами, що відповідає приписам цивільного процесуального законодавства. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
У судовому засіданні представник позивача Гусєв П. В. підтримав апеляційну скаргу і просить її задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_1 і його представник - адвокат Лісунь М. В. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник відповідача ТДВ «СК «Гардіан» Поліщук О. Г. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважає, що ухвалене судом першої інстанції рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального закону, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1).
При цьому суд досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї та приймає докази, які не були подані до суду першої інстанції, лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 2, 3), а також не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Судом першої інстанції встановлено, що 25 вересня 2019 року страховик ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» і страхувальник ОСОБА_2 уклали договір № 3111/202/004169 добровільного страхування наземного транспорту, за умовами якого страховик згідно із заявою страхувальника здійснює страхування наземного транспортного засобу та додаткового обладнання та зобов`язується провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку страхувальнику, а страхувальник зобов`язується сплатити страховий платіж на умовах, визначених цим договором та виконувати інші умови. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом - марки, моделі «Mazda 6» державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску - 2018 (пункт 1.1.); страхові ризики: А. ДТП; Б. незаконне заволодіння, В. інші випадкові події (пункт 1.2.); страхова сума: 670 000,00 грн. (том 1 а. с. 9).
17 березня 2020 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Reno Traffic» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 допустив зіткнення з транспортним засобом «Mazda 6» державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортним засобом «Peugeot Boxer» номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Позивачем на підтвердження вини ОСОБА_1 до суду надано довідку про дорожньо-транспортну пригоду № 3020078484698570, сформовану Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області, яка не є належним та допустим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, оскільки в ній лише попередньо зазначаються особи, які можуть бути притягнені до адміністративної чи кримінальної відповідальності за результатами судового розгляду справи. Зі змісту цієї довідки № 3020078484698570 про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 17 березня 2020 року о 21:31 год по Немирівському шосе, 94В у м. Вінниця, складеної Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області, вбачається, що учасниками ДТП є: транспортний засіб легковий «Reno Traffic» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , водій - ОСОБА_1 ; транспортний засіб «Peugeot Boxer» номерний знак НОМЕР_3 , що належить КУ ТМО Вінницької області Центр екстреної медичної допомоги, водій ОСОБА_4 ; «Mazda 6» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 і який є водієм. Вказані потерпілі: ОСОБА_1 травмований, ОСОБА_4 травмований, ОСОБА_5 травмований, ОСОБА_6 травмована, ОСОБА_7 загинув. У розділі «Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення»: прізвище, ім`я та по батькові особи - відсутні записи (том 1 а. с. 10-11).
Постанови у справі про адміністративне правопорушення або вироку суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ДТП позивачем до суду не надано.
Також по справі встановлено, що 19 березня 2020 року ОСОБА_2 подав до ПрАТ "СК «Універсальна» заяву, якою просив сплатити йому страхове відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 3111/202/004169 від 25 вересня 2019 року, вказавши у заяві: застрахований транспортний засіб - «Mazda 6» державний номерний знак НОМЕР_1 ; ризик страхового випадку - ДТП, що мало місце 17 березня 2020 року по Немирівському шосе, 94; обставини випадку: зіткнення з іншим транспортним засобом, другим учасником є - ОСОБА_4 ; транспортний засіб отримав такі пошкодження: повністю знищений кузов (том 1 а. с. 7).
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 10-D/69/0 від 13 травня 2020 року, складеного ФОП ОСОБА_8 за заявою ПАТ «СК «Універсальна», вартість матеріального збитку, завданого власнику майна - транспортного засобу «Mazda 6» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, складає 576 623,64 грн., в тому числі 88 606,94 грн. ПДВ та вартість матеріалів і складових (том 1 а. с. 13-25, 26-48).
Згідно страхового акта № 58970/1 (без зазначення дати), складеного ПрАТ «СК «Універсальна» відповідно до договору страхування № 3111/202/004169 від 25 вересня 2019 року, вид страхування «КАСКО», страхувальник ОСОБА_2 , розмір страхового відшкодування визначений в сумі 363 038,57 грн.; регрес до ОСОБА_1 , відповідальність якого застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» згідно договору А/О0580779. Висновок: на підставі наданих документів, відповідно до діючих правил страхування ПрАТ «СК «Універсальна» та до умов договору страхування, подія визнається страховим випадком, а збитки, яких зазнав страхувальник, підлягають відшкодуванню в сумі 363 038,57 грн. (том 1 а. с. 49).
Згідно платіжних доручень № 597 від 29 березня 2021 року на суму 191 000,00 грн. та № 596 від 29 березня 2021 року на суму 172 038,57 грн., платником: ПрАТ «СК «Універсальна» перераховано на рахунок отримувача ОСОБА_2 загальну суму 363 038,57 грн. (том 1 а. с. 50, 51).
Згідно перевірки чинності полісу внутрішнього страхування: поліс № АО580779 є діючим станом на 17 березня 2020 року, страхова компанія: ТДВ «СК «Гардіан», транспортний засіб: «Reno Traffic» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (том 1 а. с. 52).
Поліс № АО/0580779 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений страховиком - ТДВ «СК «Гардіан» і страхувальником ОСОБА_1 ; строк дії з 04 квітня 2019 року до 03 квітня 2020 року (том 1 а. с. 73).
29 квітня 2021 року (вихідний номер 58970/1) ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося до ТДВ «СК «Гардіан» із заявою про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації), якою просило перерахувати на свій поточний рахунок кошти в розмірі 363 038,57 грн. з обов`язковим призначенням платежу: /=04*відшкодування винною особою шкоди за договором страхування (регрес)*RE*58970/1*ДВЗ*ІПН (ЄДРПОУ) винуватця* ОСОБА_1 . У разі наявності діючого договору ДСЦПВВНТЗ, просить вважати дану заяву й за таким договором (том 1 а. с. 74). Заява отримана адресатом 06 травня 2021 року вхідний № 2542.
ТДВ «СК «Гардіан» 22 червня 2021 року за № 22/06/21/10 надіслав на адресу ПрАТ «СК «Універсальна» відповідь про те, що потерпілою особою не було подано заяву про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП, що передбачено п. 35.1 ст. 35 і пунктом 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування в порядку суброгації (том 1 а. с. 75).
Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2020 року о 22:13:23 здійснено реєстрацію кримінального провадження: 12020020010000610 із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - ст. 286 ч 1 КК України; викладений короткий зміст обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. У графі «ПІБ, дата народження особи, якій повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї» записи відсутні (том 1 а. с. 76-77).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що обов`язок здійснити страхове відшкодування за завдану шкоду потерпілому виникає у страховика цивільно-правової відповідальності виключно за умови наявності вини у діях водія забезпеченого транспортного засобу. На підтвердження вини відповідача ОСОБА_1 позивачем надано до суду довідку про дорожньо-транспортну пригоду № 3020078484698570, сформовану Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області, яка не є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, оскільки в ній лише попередньо зазначені особи, які можуть бути притягнені до адміністративної чи кримінальної відповідальності за результатом судового розгляду справи. Постанови суду у справі про адміністративне правопорушення або вироку суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ДТП позивачем до суду не надано. Тому до встановлення особи, винної у вчиненні ДТП, відсутні підстави для стягнення страхового відшкодування з ТДВ «СК «Гардіан».
Такий висновок суду першої інстанції є правильним, оскільки відповідає вимогам матеріального і процесуального закону.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було заподіяно шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування, згідно вимог статті 980 ЦК України, можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володіння, користування і розпорядження майном (майнове страхування); 3) страхування шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
По справі встановлено, що ОСОБА_2 як власник автомобіля «Mazda 6» державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску - 2018, уклав із ПрАТ «СК «Універсальна» договір № 3111/202/004169 добровільного страхування наземного транспорту із визначеною страховою сумою в 670 000,00 грн.
Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3020078484698570, сформованої Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області, внаслідок ДТП, що сталася 17 березня 2020 року о 21:31 год автомобіль «Mazda 6» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження.
19 березня 2020 року ОСОБА_2 подав до ПрАТ "СК «Універсальна» заяву, якою просив сплатити йому страхове відшкодування, згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 3111/202/004169 від 25 вересня 2019 року.
Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 10-D/69/0 від 13 травня 2020 року, визначена вартість матеріального збитку, завданого власнику майна - транспортного засобу «Mazda 6» внаслідок ДТП, яка складає суму 576 623,64 грн.
Згідно страхового акта № 58970/1 (без зазначення дати), складеного ПрАТ «СК «Універсальна» відповідно до договору страхування № 3111/202/004169 від 25 вересня 2019 року, розмір страхового відшкодування визначений в сумі 363 038,57 грн., яка виплачена страховиком ПрАТ «СК «Універсальна» страхувальнику ОСОБА_2 згідно платіжних доручень № 597 від 29 березня 2021 року на суму 191 000,00 грн. та № 596 від 29 березня 2021 року на суму 172 038,57 грн., в загальній сумі 363 038,57 грн. 
Із Полісу № АО/0580779 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що він укладений страховиком - ТДВ «СК «Гардіан» і страхувальником ОСОБА_1 ; строк дії з 04 квітня 2019 року до 03 квітня 2020 року.
29 квітня 2021 року (вихідний номер 58970/1) ПрАТ «СК «Універсальна» звернулася до ТДВ «СК «Гардіан» (заява отримана 06 травня 2021 року вхідний № 2542) із заявою про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації), якою просило перерахувати на свій поточний рахунок кошти в розмірі 363 038,57 грн. 
ТДВ «СК «Гардіан» 22 червня 2021 року за № 22/06/21/10 надав відповідь ПрАТ «СК «Універсальна» про те, що потерпілою особою не було подано заяву про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП, що передбачено п. 35.1 ст. 35 та пунктом 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування в порядку суброгації.
Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до зазначених норм закону до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Отже, у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування потерпілій особі, до позивача перейшло право вимоги (в порядку суброгації) до завдавача шкоди у деліктному зобов`язані у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди.
Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до пункту 4 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Як вбачається із матеріалів справи ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося до суду із позовом про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, заявивши такі вимоги до двох відповідачів: ОСОБА_1 і ТДВ «СК «Гардіан». У цьому позові товариство просило стягнути з обох відповідачів: ОСОБА_1 і ТДВ «СК «Гардіан» завдані збитки у розмірі 363 038,57 грн. (том 1 а. с. 1-4). 
Згідно правил статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Згідно вимог частини 3 цієї статті у позовній заяві необхідно зазначити: зміст позовних вимог: спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них (п. 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5).
У поданому позові ПрАТ «СК «Універсальна» зазначило двох відповідачів - ОСОБА_1 і ТДВ «СК «Гардіан». Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги до цих відповідачів, позивач у позовній заяві вказав, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Mazda 6» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження, сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан». Виклавши обставини в обґрунтування своїх вимог, позивач у підтвердження цих обставин зазначив єдиний доказ, яким є: довідка про дорожньо-транспортну пригоду № 3020078484698570 (том 1 а. с. 1-4) і надав цей доказ.
Із цього доказу - довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3020078484698570, сформовану Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області, вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася 17 березня 2020 року о 21:31 год по Немирівському шосе, 94В у м. Вінниця, та її учасниками є: транспортний засіб легковий «Reno Traffic» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , водій - ОСОБА_1 ; транспортний засіб «Peugeot Boxer» номерний знак НОМЕР_3 , що належить КУ ТМО Вінницької області Центр екстреної медичної допомоги, водій ОСОБА_4 ; «Mazda 6» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 і який є водієм. Вказані потерпілі: ОСОБА_1 травмований, ОСОБА_4 травмований, ОСОБА_5 травмований, ОСОБА_6 травмована, ОСОБА_7 загинув. У розділі «Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення»: прізвище, ім`я та по батькові особи - відсутні записи (том 1 а. с. 10-11).
Отже дана довідка не свідчить про встановлення особи, винної у вчиненні ДТП.
Жодних інших обставин в обґрунтування заявлених вимог та зазначення доказів в їх підтвердження позовна заява не містить. Також відсутні в матеріалах справи будь-які заяви позивача, в порядку статті 49 ЦПК України, щодо підстав та предмета позову. 
За правилами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Таким чином з наявних в матеріалах справи доказів, не можна дійти висновку, що відповідач ОСОБА_1 є завдавачем шкоди, а обидва відповідачі - ОСОБА_1 і ТДВ «СК «Гардіан» є особами, відповідальними за завдані збитки позивачу.
Належні, достатні і допустимі докази про обставини заподіяння шкоди, необхідні для покладення на відповідачів відповідальності за заподіяну позивачу шкоду суду не надані.
З огляду на  викладене,  суд першої інстанції  дійшов  правильного висновку про відсутність підстав для стягнення із відповідачів шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки у підтвердження обґрунтувань заявлених позовних вимог позивач не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог належними й допустимими доказами, якими, зокрема можуть бути: постанова у справі про адміністративне правопорушення, вирок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ДТП тощо.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при залишенні без задоволення клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі до закінчення розгляду кримінальної справи, чим порушені вимоги частини 6 статті 251 ЦПК України і в тому, що у кримінальній справі № 127/26756/20 винесено вирок, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який набрав законної сили на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду, а позивач не мав змоги надати копію вироку суду, так як суд виніс своє рішення до того, як позивач отримав копію цього вироку суду, апеляційним судом відхиляються, оскільки повністю спростовуються даною постановою і наступним.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19).
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові, а у разі, якщо на тому наполягає відповідач, - для відхилення його заперечень проти позову.
При цьому копію вироку суду позивач подав до апеляційного суду у додатку до апеляційної скарги, зіславшись на пункт 5 частини 1 статті 365 ЦПК України, згідно якого суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.
За правилами частин 1 - 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї та приймає докази, які не були подані до суду першої інстанції, лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частини 2, 3), а також не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4).
Судом апеляційної інстанції при розгляді справи не встановлено таких порушень норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення та не встановлено неправильного застосування норм матеріального права, а також не встановлено випадків ненадання позивачем доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції, які б вважалися винятковими та причин неможливості, що об`єктивно не залежали від позивача, подання ним таких доказів до суду першої інстанції.
У поданій апеляційній скарзі позивач не зазначив взагалі виняткових випадків та будь-яких причин, у тому числі і поважних, які б унеможливили подання таких доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього - ні причин, ні доказів їх поважності позивач не зазначив і до суду не надав.
Інших доводів, що могли б ставити під сумнів законність чи обґрунтованість рішення суду першої інстанції позивачем не наведено.
Ураховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав суду відповідних письмових доказів, які підтверджують його позовні вимоги. Тому такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.
З урахуванням встановлених обставин справи, правовідносин, які випливають із встановлених обставин та правових норм, застосованих до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції не може бути скасоване.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» залишити без задоволення.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	В. В. Сопрун  	
  	І. М. Стадник  	

Повний текст судового рішення складено 02 січня 2025 року