ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2937/25 Справа № 201/15788/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       18 березня 2025 року                                                        м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про встановлення факту перебування на утриманні дітей, 
- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильченко Ганна Іванівна,
на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 рокупро відмову у відкритті провадження, -

ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
11.12.2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою про встановлення факту перебування на утриманні дітей.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про встановлення факту перебування на утриманні дітей.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
26.12.2024 року  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильченко Г.І. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2024 року, справу направити до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для продовження розгляду. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в даному випадку, відсутній спір про право між заявником та ОСОБА_2 , як матір`ю дітей, оскільки встановлення цього факту є підставою для надання відстрочки від призову, а не підставою для вирішення інших питань, наприклад, визначення місця проживання дітей тощо. 
Рішення суду у цій справі жодним чином не впливає на права та обов`язки ОСОБА_2 , як матері дітей, тим паче негативно і таке рішення передбачене п. 3 ч. 1 ст. 23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 для отримання Заявником відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. 
Тобто, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту перебування на утриманні трьох дітей.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від інших учасників справи письмових заперечень на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
У судовому засіданні адвокат Васильченко Г.І., заявник ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримали.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) належним чином повідомлений про день та час розгляду справи (а.с.32), у судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
       
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Заявник просить встановити факт перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для ОСОБА_2 як матері дітей.
З огляду на зазначене вбачається, що у справі, наявний спір про право, зокрема спір щодо участі одного з батьків у матеріальному забезпеченні (утриманню) дитини та/або ухилення від участі у матеріальному забезпеченні/утриманню, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (частини четверта, п`ята статті 19 СК України).
Доведення факту одноосібного утримання дитини батьком та пасинка вітчимом пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати та батько пасинка не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків та виховання дитини вітчимом не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вважає, що з вищевказаного спору вбачається спір про право між заявником та заінтересованою особою, а тому суд вважає за можливе відмовити у відкритті провадження у справі.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, а саме встановлення факту утримання заявником дітей своєї жінки від першого шлюбу – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прямо впливає на права їх біологічного батька, а тому не може бути розглянуто в порядку окремого провадження.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Таким чином, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми процесуального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження, з дотриманням норм процесуального права. 
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильченко Ганна Іванівна залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.       
Повне судове рішення виготовлено 18.03.2025 року.

Судді: