ПОСТАНОВА 
Іменем України

17 грудня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 399/961/23
провадження № 22-ц/4809/1139/24 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач), судді – Мурашко С. І., Письменний О. А.,
за участю секретаря судового засідання Соловйової І.О.,
учасники справи:

позивач -  ОСОБА_1 ; 
відповідач -  ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрацію шлюбу як чоловіка та жінки, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2024 року(суддя Лях М. М.)

       В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог 
У грудні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Єрмоленко Олександр Віталійович, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про:
-встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки в період з 17 липня 2006 року по 03 травня 2011 року;
- визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - житловий будинок з господарськими будівлями (загальною площею 129.2 кв.м, житловою площею 92 кв.м), та земельну ділянку площею 0,1991 га (кадастровий номер: 3524687700:51:001:0001), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; 
-в порядку поділу визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частки за кожним на: житловий будинок з господарськими будівлями (загальною площа 129,2 кв.м, житловою площа 92 кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: житловий будинок, цегляний - літ. «А», який має наступні надвірні будівлі: ганок - літ. «кр», гараж - літ. «Ж», літня кухня- літ. «Б», прибудова - літ. «б», сарай - літ. «В», сарай - літ. «З», сарай - літ. «Д», погріб - вх/пд, вбиральня - літ. «Г», душ - літ. «М», ворота - № 2, огорожа - № 1, водопровід - літ. «вв», та право власності по 1/2 частки за кожним на земельну ділянку, площею 0, 1991 га (кадастровий номер: 3524687700:51:001:0001), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (сто тридцять дев`ять);
-визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - автомобіль HONDA CR-V, тип ТЗ - загальний легковий універсал, 2004 року випуску, VIN код ТЗ НОМЕР_1 , чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 ;
-визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 причіп «Кремень», державний номерний знак НОМЕР_3 , зеленого кольору, VIN код ТЗ НОМЕР_4 ;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частини автомобіля HONDA CR-V, тип ТЗ - загальний легковий універсал, 2004 року випуску, VIN код ТЗ НОМЕР_1 , чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , що становить - 172 354 грн. 00 коп (сто сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок), 
-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частини причіпа «Кремень», державний номерний знак НОМЕР_3 , зеленого кольору, VIN код ТЗ НОМЕР_4 , що становить - 21 000 грн. 00 коп. 
В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем ОСОБА_2 з 17 липня 2006 року стали проживати як подружжя, вели спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки пов`язані спільним побутом, які притаманні сімейним відносинам. 
Позивач в цей період перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , шлюб розірваний рішенням суду Латвійської Республіки м. Єлгава 11 жовтня 2010 року (справа № С15229709). 
03 травня 2011 року сторони зареєстрували шлюб та разом проживали в Латвії до 21 квітня 2013 року, а потім виїхали в Україну. 
В період спільного проживання сторони спільно придбали рухоме та нерухоме майно.
Так, 11 квітня 2008 року на ім`я ОСОБА_2 був оформлений договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_2 (після перейменування - АДРЕСА_1 , вартістю 125 685 грн. сім`ї. 
        11 квітня 2008 року на ім`я ОСОБА_2 оформлений договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1991 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , реєстровий № 2049 (колишня назва - АДРЕСА_2 ). 
Також придбаний автомобіль HONDA CR-V, тип ТЗ загальний легковий універсал, 2004 року випуску, VIN код ТЗ НОМЕР_1 , чорного кольору. Реєстрація даного транспортного засобу була проведена на ім`я ОСОБА_4 29 серпня 2013 року. 
16 квітня 2014 року придбаний причіп «Кремень», державний номерний знак НОМЕР_5 , зеленого кольору VIN код ТЗ НОМЕР_4 . 
Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16.11.2023 року (справа № 399/701/23) шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірваний.
Відповідач не визнає право позивачки на спірне майно, спільність придбання, не бажає здійснювати поділ. 
Відзив на позовну заяву 
27 лютого 2024 року представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подано відзив, в якому позовні вимоги сторона визнає частково. Відповідач ОСОБА_2 , заперечує обґрунтування позову, а саме що з 17 липня 2006 року вони з позивачкою проживали як подружжя, вели спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки пов`язані спільним побутом, які є притаманні сімейним відносинам. 
Вказав, що ОСОБА_1 перебувала в в зареєстрованому шлюбі до жовтня 2010р, що виключає встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 
ОСОБА_2 не визнає спільне проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_1 до 2010 року. Сторони разом не проживали, не вели спільного господарства, не мали відповідних обов`язків, які мають один перед одним кожен із подружжя. Їх відносини не мали ознак шлюбних відносин. 
Позивач позичила йому кошти на придбання нерухомості, будинку, які він у 2008 році повністю повернув. 
Реєстрація земельної ділянки за відповідачем здійснена 11.02.2014 року, на підставі договору купівлі – продажу від 11 квітня 2008р. Однак, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. 
        ОСОБА_2 купив автомобіль HONDA CR-V, 2004 року випуску, VIN код ТЗ НОМЕР_1 у 2007 році в Латвійській Республіці за кошти, які належали йому особисто.
Автомобіль був транспортований з Латвійської Республіки в Україну, розмитнений у встановленому законодавством України порядку та в 2014 році зареєстрований у відповідному реєстрі України. 
       Відповідач визнає, що під час шлюбу придбаний причіп «Кремень», державний номерний знак НОМЕР_5 . Однак, для вирішення вимоги про стягнення компенсації, необхідно встановлення ринкової вартості на час розгляду справи. З визначеною позивачем оцінкою, запропонованою з оголошення про продаж товарів, не згоден.
Судове рішення
Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрацію шлюбу як чоловіка та жінки, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя, відмовлено. 
Суд виснував, що відсутні правові підстави встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки та як наслідок визначення спірного майна спільним сумісним майном подружжя, здійснення його поділ. Так як позивач ОСОБА_1 в період до жовтня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Положення права виключають за таких умов встановлення факту спільного проживання з іншим чоловіком.
Під час шлюбу з відповідачем придбаний причіп не підлягає поділу у вигляді стягнення компенсації вартості, так як належними та переконливими доказами вартість майна не встановлена.
Апеляційна скарга
       Не погоджуючись з судовим рішенням, адвокат Єрмоленко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати повністю рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17.05.2024 року по справі № 399/961/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя. Постановити нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі.
       В обґрунтування оскарження вказує, що судом першої інстанції не прийняті до уваги доводи позивача щодо спільного проживання сторін і придбання ними майна за рахунок спільної праці та коштів. Об`єктивними доказами доводиться факт спільного проживання, відтак статус спірного майна є спільне майно подружжя, яке підлягає поділу в рівних частках.
       Сторона звертала увагу на положення Латвійського законодавства, за яким у разі розірвання шлюбу позови, що виникають із сімейних правовідносин, розглядаються одночасно. Такі позови є спорами щодо: поділу майна подружжя (навіть якщо це стосується третіх осіб). Тобто допоки не був розірваний попередній шлюб, ОСОБА_1 не могла розраховувати на поділ майна із ОСОБА_3 , який особисто пояснював, що вказано у судовому рішенні, про припинення спільного проживання з 1995 року.
       Безпідставно не враховані докази на предмет поділу майна, документальні підтвердження, оцінка позову здійснена лише за наслідком заперечень відповідача. 
Відзив на апеляційну скаргу
Сторона відповідача, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, подала відзив, за яким просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17.05.2024 року по справі № 399/961/23, поданої ОСОБА_1 , а рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17.05.2024 року по справі № 399/961/23 - залишити без змін. 
Навів підстави відмови у задоволенні скарги аналогічні позиції в суді, поданому відзиві на позов.
Рух справи
       Ухвалою суду від 20.06.2024 р відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 05.07.2024р призначено справу для розгляду.
Протоколом від 27.08.2024р визначено про неможливість автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді від 23.09.2024р  розгляд справиза апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2024 року ухвалено  здійснювати  в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представником ОСОБА_1 - адвокатом Єрмоленком Олександром Віталійовичем.

Ухвалою судді від 23.09.2024р  розгляд справиза апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2024 року здійснювати  в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представником  ОСОБА_2 , адвокатом Супруном Леонідом Вікторовичем.
Позиція сторін
       Представники сторін, адвокат позивача Єрмоленко Олександр Віталійович та представник відповідача адвокат Супрун Леонід Вікторович в засіданні суду апеляційної інстанції, в режимі відео конференції, підтримали свої правові позиції, надали пояснення. 
Позиція апеляційного суду
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). 
               Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
               Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
               Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. 
       Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обставини справи 
       11 квітня 2008 року на користь ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_2 (після перейменування - АДРЕСА_1 . Договір посвідчено державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори Оніщенко А.А., реєстровий № 2047/т. 1, а.с.82-84/.
Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (колишня назва - АДРЕСА_2 ) зареєстровано за ОСОБА_6 , що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав Світловодським КП «МБТІ» 30.05.2012 року (копія додається) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 355153574 від 21.11.2023 року/т. 1, а.с. 79-81/.
11 квітня 2008 року державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори Оніщенко А.А. був посвідчений на ім`я ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1991 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , реєстровий № 2049 ( колишня назва АДРЕСА_2 ). Кадастровий номер земельної ділянки: 3524687700:51:001:0001 (дата державної реєстрації земельної ділянки11.02ю2014 року) /т. 1, а.с.87-89/.
14 грудня 2007 року, позивач ОСОБА_1 на ім`я рідної сестри ОСОБА_2 - ОСОБА_7 зробила переказ грошових коштів у сумі 13 000 євро, що підтверджується інформацією про рахунок (від 01.12.2007- 31.12.2007) /т. 1, а.с. 94-99.
Згідно договору купівлі продажу від 01.10.2007 року відповідач ОСОБА_2 придбав автомобіль HONDA CR-V, 2004 року випуску, VIN код ТЗ НОМЕР_1 у 2007 році в Латвійській Республіці /т. 1, а.с.237/. Реєстрація даного транспортного засобу була проведена на ім`я ОСОБА_4 29 серпня 2013 року.
Рішенням Іменем Латвійської Республіки від 11 жовтня 2010 року розірвано шлюб між ОСОБА_8 та позивачем по даній справі ОСОБА_1 /т, 1 а.с. 100-108/.
03 травня 2011 року в Латвійській Республіці Волоковий Сергій, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , актовий запис за № 61. Місце реєстрації: Відділ ДРАЦС Єлгави, Латвійська Республіка. /т. 1, а.с. 67-70/.
16 квітня 2014 року за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано причіп «Кремень» д.н.з. НОМЕР_3 , зеленого кольору VIN код ТЗ НОМЕР_4 /т. 1, а.с. 243/
Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2023 року, яке набрало законної сили 14.02.2024 року шлюб між сторонами розірвано /т. 1, а.с.71-78/.
Позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви додано фото на яких зображені сторони разом в різні роки починаючи з 2007 року по 2022 рік /т. 1, а.с. 48-51, 58,59, 64-66/.
        ОСОБА_1 до позовної заяви додані нотаріально засвідчені з перекладом на українську мову свідчення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 згідно яких свідкам відомо, що сторони почали проживати разом в Латвії з 2006 року як сім`я, проживали в одному помешканні, вели спільне господарство та придбали легковий автомобіль та будинок в Україні /т. 1, а.с. 108-117/.
Згідно довідки від 05.12.2023 року Державної податкової служби Латвійської Республіки ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_3 , отримувала заробітну плату в 2005 – 11 109, 04 євро, в 2006 12419, 86 євро, в 2007 – 14605, 38 євро, в 2008 – 14122, 26 євро /т. 1, а.с. 117-121/.
Згідно довідки Єлгавської міської державної адміністрації ОСОБА_11 в 2022 році задекларувала своє місце проживання: АДРЕСА_3 /т. 1, а.с. 122-125/.
Згідно довідки Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області за вих. № 70 від 07.02.2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично проживали з 30.04.2013 року до 13.03.2022 року разом за адресою: АДРЕСА_1 /т. 1, а.с. 230/.
Згідно податкової книги з заробітної плати Серії BID № 025199 з латвійської мови на українську мову із нотаріальним посвідченням відповідача ОСОБА_2 останній з 1996 року до 2006 року працював в ТОВ «Мадара», з 27.02.2006 року по 25.08.2007 року працював в АТ «Рігас Вагонбівес РПНІКА», з 03.12.2007 по 01.08.2008 року працював в ТОВ «Міком», а з 21.03.2011 року по 03.04.2013 року в ТОМ «ЗМР» /а.с. 231-235/.
Згідно відповіді Управління у справах громадянства та міграції від 7 березня 2024 року № 415/2024 року підтверджено, що ОСОБА_12 , персональний код 260757-10038, адреса PASTA IELA 36-61, JELGAVA, LV-3001, був на обліку з 2007 року 16 березня по 15 жовтня 2009 року /т. 2, а.с. 15, 16, 28/. 
Мотиви апеляційного суду 
Спір порушений позивачкою ОСОБА_1 на предмет поділу майна, якому вона визначила статус спільного майна подружжя, за наслідком вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки період з 17 липня 2006 року по 3 травня 2011року. 
Спірне майно, щодо якого заявлений позов про поділ, придбано в наступний період: 
-11 квітня 2008 року згідно договору купівлі-продажу житловий будинок;
-11 квітня 2008 року згідно договору купівлі-продажу земельна ділянка;
-01 жовтня 2007року згідно договору купівлі продажу автомобіль HONDA CR-V 2004 року; 
-16 квітня 2014 року за договором купівлі-продажу причіп «Кремень». 
       Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 3 травня 2011 року по 16 листопада 2023 року. Тобто, відповідач став власником житлового будинку, земельної ділянки та автомобіля до шлюбу з ОСОБА_1 . 
       В період до 11 жовтня 2010 року позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 , який розірвано судовим рішенням Латвії. 
Відповідач, заперечуючи проти позову вказує, що відносини сторін до реєстрації шлюбу не мали ознак подружнього проживання, до того ж перебування ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі, виключає встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ним.
На заявлені позиції сторін апеляційний суд зазначає наступне.
       Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
       Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Статтею 60 СК України  обумовлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
У статті  76 ЦПК України  визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
 З огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
               У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
               Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
               Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про неможливість встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із
ОСОБА_2 з 17 липня 2006р по 3 травня 2011р, за наступного.
Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня
2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. 
Вказана норма права чітко передбачає застосування за умови, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі.
Аналіз норм дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.
Отже позовна вимога щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 17 липня 2006р по 3 травня 2011р суперечить вимогам статті 25 СК України, оскільки попередній шлюб ОСОБА_1 розірваний 11 жовтня 2010 року.
Обставини, встановлені рішенням суду Латвійської Республіки, зокрема, що з попереднім чоловіком позивач не проживала з 1995 року, не вела спільне господарство, а тому з 2006 року нею створена інша сім`я з ОСОБА_2 , правомірно не прийнято до уваги судом першої інстанції. 
Таким чином за відсутності правових підстав для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України.
Обставини, на які посилається позивач щодо первісного шлюбу і про які вказано у рішенні Латвійської Республіки від 11 жовтня 2010 року, яким розірвано шлюб між ОСОБА_8 та позивачем у даній справі ОСОБА_1 , не становлять для даного спору преюдиційне значення, так як період припинення спільного проживання у попередньому шлюбі, не було предметом з`ясування, значиме лише для учасників справи про розірвання шлюбу. Правове значення утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, які знайшли своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. 
Усі докази, на які посилається заявниця, були предметом дослідження та оцінки судом під час розгляду справи, зокрема, суд виклав свої висновки щодо їх оцінки у мотивувальній частині ухваленого судового рішення, яке переглядається за наслідком оскарження. 
Відтак жодне майно, яке придбано в період попереднього шлюбу позивачки, не може бути визнане спільним сумісним майном подружжя і за правилами ст. 74 СК підлягати поділу.
Єдине майно, яке придбане під час шлюбу ОСОБА_2 є причіп «Кремень», державний номерний знак НОМЕР_5 . Так, судом встановлено, що причіп «Кремень», державний номерний знак НОМЕР_5 придбаний 16 квітня 2014 року в період шлюбу з ОСОБА_1 , відтак на дане майно розповсюджується режим спільного майна подружжя. 
Відповідач визнає, що дане майно є спільним сумісним майном подружжя, але заперечив щодо задоволення позову у цій частині, у зв`язку з недоведеністю позивачем дійсної ринкової вартості. 
       За  статті 71 СК України  майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними. 
Заявлена вимога про компенсацію вартості причіпа, що відповідає частці. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Відповідач з запропонованим розміром компенсації не погодився, так як позивачем визначена вартість аналогічного майна, що запропонований для продажу платформою OLX.ua за яким вартість становить - 42 000, 00 грн. 
       Відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. 
Вимоги про призначення у справі експертизи щодо визначення дійсної ринкової вартості вказаного транспортного засобу, сторони та їх представники не заявляли.
Відтак, суд першої інстанції, застосувавши положення законодавства щодо оцінки доказів ст.ст. 77-89 ЦПК правомірно виснував, що позивач не надала суду доказів, які б підтверджували дійсну вартість майна на час розгляду спору, за наслідком чого можливо визначити реальний розмір компенсації. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднім (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).   Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Через відсутність належного доказу про вартість причіпа, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.
Мотиви оскарження з наведенням численної судової практики, не спростовують правильних судових висновків, скеровані на переоцінку доказів і непогодження з підставами вирішення спору.
Загальний висновок
Доводи апеляційної скарги необґрунтовані, а рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, оскільки суд повно встановив обставини справи та зробив правильний висновок, правильно застосувавши закон.
У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції відповідає критеріям законності, обґрунтованості, відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України, таке рішення не підлягає скасуванню. 
Судові витрати 
       У зв`язку з незмінністю судового рішення, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат, ст. 141 ЦПК.      
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2024 року, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 8 січня 2025року.

Головуючий суддя                                                Л. М. Дьомич

Судді                                                                С. І. Мурашко

                                                                       О. А. Письменний

: