П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/7181/22	

Суддя першої інстанції: Аракелян М.М.
 Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса
 Повний текст судового рішення складений 14.06.2024

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі   колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Єщенка О.В.,  Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,  -
В С Т А Н О В И В:

22.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 31.12.2014 року; зобов`язання нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2008р. по 31.12.2014р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при проходженні ним військової служби йому протиправно не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 31.12.2014 року з застосуванням базового місяця 2008 року, проведення виплати якої гарантоване Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».  
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 року у задоволенні позову відмовлено з підстав того, що відповідачем доведено факт нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 31.12.2014 року, а позивачем не спростовані вказані обставини, оскільки не надано належних та достатніх доказів невиплати індексації.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідачем не надано будь-яких доказів нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 31.12.2014 року з застосуванням базового місяця 2008 року, що порушує його право на гарантію оплати праці.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що   ОСОБА_1 з 01 серпня 1990 року проходив військову службу.
Наказом Міністра оборони України від 23.06.2018р. №376 ОСОБА_2 звільнено з військової служби у запас за п. «б» (за станом здоров`я).
08.02.2022 року та 25.04.2022 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 31.12.2014 року, із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, оскільки із січня 2008 року не відбувалась зміна основних складових грошового забезпечення військовослужбовців; надання розрахунку індексації грошового забезпечення, що підлягає до виплати за період з 01.01.2008 року по 31.12.2014 року. /а.с.14-15/
29.04.2022 року Фінансово-економічним управлінням ІНФОРМАЦІЯ_1 листом №154/181/1-263 повідомлено, що індексація грошового забезпечення військовослужбовцям Військово-Морських Сил Збройних Сил України за період з 01.01.2008 року по 31.03.2014 року нараховувалась та виплачувалась у повному обсязі відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Заборгованість з виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 31.12.2014 року у військових частинах Військово-Морських Сил Збройних Сил України за обліком не рахувалась.
Відповідно до вказівки Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.04.2014 № 248/2/3/268 у період з 01.04.2014 року по 31.12.2014 року військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) було зараховано на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ). З метою отримання довідки про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення необхідно звернутись до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ).
Також повідомлено, що індексація грошового забезпечення військовослужбовцям Військово-Морських Сил Збройних Сил України за період з 01.01.2008 року по 31.03.2014 року нараховувалась та виплачувалась у повному обсязі відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Заборгованість з виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 31.12.2014 року у військових частинах Військово-Морських Сил Збройних Сил України за обліком не рахувалась.
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 31.12.2014 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позову виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011 XII (надалі - Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно ч.3 вищезазначеної статті грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом №1282-ХІІ.
Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (надалі - Закон України №1282-ХІІ) визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до ст.2 Закону України №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з ч.1 ст.4 Закону України №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частинами 1-2 ст.5 Закону України №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078. (надалі – Порядок №1078)
Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (у редакції від 15.12.2015р. в розмірі 101 відсотка). 
Відповідно до п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.
          Відповідно до п.5 Порядку №1078 (у редакції від 15.12.2015р.) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
       Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
        В редакції 15.03.2018р. п.5 викладено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Отже, аналізуючи вищезазначене, місяць у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації.
Відповідно до змісту п.5 Порядку №1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.
Тому у разі настання визначених законодавством умов, роботодавець зобов`язаний вчинити конкретну дію - провести індексацію грошового забезпечення робітника, враховуючи нормативно визначений базовий місяць.
Окрім того, відповідно до п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пов`язується з місяцем підвищенням тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.
Отже, збільшення грошового забезпечення не за рахунок зростання тарифної ставки (окладу), а завдяки додатковим видам грошового забезпечення, не дає підстав вважати відповідний місяць базовим для подальшої індексації.
Спірним питанням в даній справі є встановлення саме факту здійснення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2008 року по 31.12.2014 року.
При цьому, позивач в обґрунтування позову зазначає, що має право на виплату індексації грошового забезпечення за спірний період з урахуванням базового місяця 2008 року.
Разом з тим, правила застосування базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення визначено та введено в дію 01.12.2015р. Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078. (надалі – Порядок №1078), в редакції  15.12.2015р., що спростовує доводи позивача про можливість застосування норм Порядку в редакції  15.12.2015р. до спірних правовідносин за період з 01.01.2008 року по 31.12.2014 року.
Крім того, відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно даних зведеної бухгалтерської звітності Військово-Морських Сил Збройних Сил України станом на 01.01.2014 за даними бухгалтерського обліку заборгованість з розрахунків із заробітної плати у військових частинах Військово-Морських Сил Збройних Сил України відсутня.
З повідомлення фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 (відомство де проходив службу позивач) №154/181/1-260 від 23.02.2024 року, відповідно до балансу (форма №1) додаток 1 до Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів станом на 01 січня 2014 року вбачається, що за зобов`язаннями з розрахунків із заробітної плати та інших виплат (код 425) станом на звітний період заборгованості не має.
Будь-яких доказів обмеженого фінансового забезпечення, позивачем до суду не надано.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у період з 01.01.2008 року по 31.12.2014 року позивачу здійснювалось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про задоволення позовних вимог.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що при вирішенні справи суд першої інстанції правильно встановив обставини, які мають значення для справи, вірно застосував норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.В. Єщенко    О.В. Яковлєв