КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 357/13921/24                            Головуючий у суді першої інстанції   - Бондаренко О. В.
Номер провадження № 22-ц/824/5358/2025                                   Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2025 року                                                                                м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів:                      Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря  - Русан А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 19 864,26 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також стягнути з відповідача судові витрати.
В подальшому, 08 листопада 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Хоменко М.П., подав до суду відзив на позовну заяву, разом з клопотанням про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, мотивуючи дане клопотання тим, що 11 червня 2024 року о 16 годині 00 хвилин по бульвару Олександрійському, 70 в м. Біла Церква сталася ДТП за участю транспортного засобу позивача «Volkswagen е-Lavida», д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу відповідача «MINI Cooper», д.н.з. НОМЕР_2 . 
Зазначає, відповідно до висновку експерта №109 про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу Volkswagen e-Lavida реєстраційний № НОМЕР_1 від 26 червня 2024 року вартість матеріального збитку на дату оцінки складає 66 317,91 грн. Дану експертизу проводив ФОП ОСОБА_4 . 
Однак, відповідач не погоджується із розміром матеріального збитку, який був визначений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 та вважає, що дійсний розмір можна встановити лише в результаті проведення судової автотоварознавчої експертизи, яку має провести судовий експерт, що буде попереджений про кримінальну відповідальність, і який буде нести відповідальність за достовірність свого експертного висновку. 
Відтак, з метою визначення вартості матеріальних збитків, з урахуванням втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля, а також усунення протиріч щодо визначення вартості відновлювального ремонту даного транспортного засобу, оскільки з`ясування вказаних питань потребує спеціальних знань, без яких встановити обставини справи неможливо, просив призначити у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та на вирішення якої поставити питання: 
1) Яка ринкова вартість автомобіля «Volkswagen e-Lavida», д.н.з. НОМЕР_1 станом на 11.06.2024? 
2) Яка вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen e-Lavida», д.н.з. НОМЕР_1 , що зазнав аварійних пошкоджень внаслідок ДТП, яка відбулася 11.06.2024, на момент проведення експертизи? 
3) Яке значення становить величина втрати товарної вартості автомобіля, завданий власнику автомобіля «Volkswagen e-Lavida», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка відбулася 11.06.2024, на день проведення експертизи? 
4) Яка вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen e-Lavida», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка відбулася 11.06.2024, на день проведення експертизи?
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2024 року клопотання задоволено. Призначено у даній справі, судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України. На вирішення експертизи поставлено вищевказані питання. Витрати за проведення експертизи покладено на відповідача - ОСОБА_3 . Зазначено проводити автотоварознавчу експертизу на підставі письмових доказів, наявних у матеріалах даної цивільної справи, яку було надано у розпорядження експертів. Зобов`язано учасників справи надати усі необхідні матеріали, документи та ТЗ на вимогу експертів. Провадження у даній  справі на час проведення експертизи зупинено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у матеріалах справи міститься висновок експерта № 109 від 26 червня 2024 року про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням транспортного засобу «Volkswagen e-Lavida», д.н.з. НОМЕР_1 . Тому, вважає, оскільки такий транспортний засіб вже досліджувався судовим експертом, то у справі може бути призначено лише повторну експертизу. 
Наголошує, вищевказаний висновок експерта містить відповіді на всі запитання, запропоновані представником відповідача, разом з тим, вони є ідентичними до тих, які запропоновані у клопотанні про призначення експертизи від 08 листопада 2024 року.
Таким чином, вважає, що у призначенні експертизи з тих самих підстав немає сенсу, окрім затягування часу розгляду справи.
До того ж, наголошує, транспортний засіб позивача є відремонтованим, внаслідок чого  вже не може бути об`єктом нового експертного дослідження, лише по фотозображеннях.
На його думку, аргументи представника відповідача стосовно особи судового експерта та попередження його про кримінальну відповідальність є надуманими та необґрунтованими. 
Зазначає, у вступі висновку експерта № 109 від 26 червня 2024 року вказано,  що даний висновок виготовлений для подання в суді для відшкодування збитків, та   що згідно ч. 7 ст. 102 ЦПК України та ст. 384 КК України експерт повідомлений (обізнаний) про відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.
Отже, експерт ОСОБА_4. під час підготовки вищевказаного висновку був попереджений про кримінальну відповідальність, а його висновок відповідає ст. 106 ЦПК України.
Таким чином, вважає, призначення іншої експертизи не міститься будь-яких законних підстав передбачених ЦПК України.
При апеляційному розгляді справи представник відповідача у справі ОСОБА_3 - Хоменко М.П. заперечував щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Позивач та його представник, будучи обізнаними про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, заяв про відкладення справи з підстав, які б могли бути визнанні поважними не подали, тому суд з врахуванням положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України провів розгляд справи за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача у справі ОСОБА_3 - Хоменко М.П., вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції, задовольняючи подане клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи виходив з того, що подальша оцінка судом висновку судового експерта як доказу матиме значення для розгляду й вирішення справи по суті, оскільки відомості, встановити які покликана така експертиза, стосуються предмета спору.
Апеляційний суд не може погодитись із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про задоволення клопотання  про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи не відповідає з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1, 3 статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
У пунктах 162-165 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 зазначено, що  « до набрання чинності 15 грудня 2017 року Законом України № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон від 15 грудня № 2147-VIII) порядок призначення судової експертизи в адміністративному, господарському, цивільному судочинстві був врегульований статтею 81 КАС України у редакції від 06 липня 2005 року № 2747-IV, статтею 41 ГПК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2539-III (2539-14) від 21 червня 2001 року, статтею 143 ЦПК України в редакції від 18 березня 2004 року. 
Системний аналіз зазначених статей свідчить про те, що судова експертиза призначалась виключно судом за заявою осіб, які беруть участь у справі, для з`ясування обставин, що мають значення для розгляду справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо. Особи, які беруть участь у справі, мали право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта.
Унаслідок розвитку суспільних відносин, уніфікації процесуального законодавства, та розвитку принципу диспозитивності Закон від 15 грудня 2017 року № 2147-VIII, (враховуючи, що попередній порядок призначення судової експертизи є застарілим та не відповідає контексту суспільних відносин), запровадив певні зміни щодо порядку призначення і проведення судової експертизи.
Так, процесуальними кодексами, після внесення змін, передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений або на замовлення учасника справи, або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (частина третя статті 101 КАС України, частина третя статті 98 ГПК України, частина третя статті 102 ЦПК України).
Частиною 1 статті 103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі лише за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина перша статті 102 КАС України, частина перша статті 98 ГПК України, частина перша 103 ЦПК України)».
Відповідно до частини 1статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Згідно частин 1, 5, 6 статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Відповідно до статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).
Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
Первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.
Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 569/4688/15-ц.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з позовом,  подав до суду першої інстанції висновок експерта № 109 від 26 червня 2024 року про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу «Volkswagen е-Lavida», д.н.з. НОМЕР_1 , який виконаний на її замовлення суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем « ОСОБА_4 », як судовим експертом, яким встановлено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen е-Lavida», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 66 317, 91 грн. (а.с. 16 - 19)
Вищевказаний висновок експерта від 26 червня 2024 року був виготовлений з дотриманням вимог частини шостої статті 106 ЦПК України, тобто експертом зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду та те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
За таких обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави для неврахування такого висновку експерта як первинної експертизи у даній справі.
Представник відповідача заперечуючи проти позовних вимог, зокрема, не погоджується із розміром матеріального збитку, який визначений висновком експерта №109 від 26 червня 2024 року, посилався на п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження до судового розгляду» та зазначав, що висновок експертизи може бути доказом у справі, лише коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду.
Відповідно до ч. 6 ст. 106 ЦПК України, експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Так, з висновку експерта вбачається, що він проведений судовим експертом ОСОБА_4., який попереджений про кримінальну відповідальність згідно ст. 384 КК України.
При цьому, апеляційний суд, проаналізувавши питання, які ставились відповідачем у висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи №109 від 26 червня 2024 року та у оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції від 26 листопада 2024 року, звертає увагу на те, що такі питання є аналогічними та жодних додаткових питань клопотання відповідача про призначення експертизи, за наслідками розгляду якого судом першої інстанції було постановлено ухвалу 26 листопада 2024 року, не містить, що свідчить лише про наявність у нього сумнівів щодо правильності висновку експертизи, проведеної на замовлення позивача, а отже експертиза, яку він просив призначити на спростування такого висновку експерта, за своєю суттю є повторною.
Відповідно до п.8 ч.2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.
Виходячи з того, що районний суд призначив автотоварознавчу експертизу без врахування наданого висновку експерта №109 від 26 червня 2024 року всупереч вимогам п.8 ч.2 ст.197 ЦПК України судова колегія приходить до висновку, що в порушенні вимог ст. 103 ЦПК України, представником позивача не доведено доцільність призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення.
За таких обставин, суд першої інстанції при призначенні експертизи повинен був керуватися саме нормами ЦПК України, які регулюють порядок призначення та проведення повторної експертизи, що ним зроблено не було.
Крім того, задовольняючи клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - Хоменка М.П. про призначення у справі автотоварознавчої експертизи, суд першої інстанції всупереч вимогам статей 103, 113 ЦПК України не навів обґрунтування необхідності призначення такої експертизи, зокрема за наявності у справі висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи №109 від 26 червня 2024 року, суд не вказав у чому полягає його неправильність, необґрунтованість або суперечливість іншим матеріалам справи, що викликає обґрунтований сумнів у його повноті та правильності.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити. 
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2024 року скасувати, та ухвалити у справі нове судове рішення, яким  клопотання подане 08 листопада 2024 року представником відповідача у справі ОСОБА_3 , адвокатом Хоменко Максимом Петровичем  про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи залишити без задоволення.  
Справу повернути до суду першої інстанції для  продовження розгляду. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 06 березня 2025 року. 
 
Головуючий суддя :                                                                       М.А.Яворський
Судді :                                                                                              Т.Ц.Кашперська
                                                                                                           В.О.Фінагеєв