П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 р. Категорія: 106000000	м. Одеса	Справа № 420/26533/24	
Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.,
час і місце ухвалення: спрощене провадження,
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, в якій просить суд: - визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітної плати) з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року в порядку та розмірах, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” (у редакції станом на 01.01.2019), з урахуванням положень п. 3-1 “Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1090, додатку 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704, п. 2 “Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року № 414, додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу”, (з урахуванням приписів примітки до цього Додатку); - стягнути зі Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на користь ОСОБА_1 39 740, 45 грн. як різницю між належним та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення за період з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року, визначеним з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 420/967/21, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі № 420/967/21, ч.ч. 3, 4 ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” (у редакції станом на 01.01.2019), положень п. 3-1 “Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1090, додатку 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704, п. 2 “Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року № 414, додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу”, (з урахуванням приписів примітки до цього Додатку), мотивуючи його тим, що позивач проходив військову службу в органах прокуратури. Позивач вказує, що в період з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року йому нараховувалась заробітна платна у меншому розмірі, ніж це передбачено ч. 1 ст. 81 Закону України “Про прокуратуру”, якою визначено, що заробітна плата прокурора регулюється цим законом та не може визначатися іншими нормативно-правовим актами. Позивач зазначає, що має право на виплату недоотриманої суми грошового забезпечення за період з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року виходячи з посадового окладу, кратного 15 прожитковим мінімумів для працездатних осіб, встановлених законодавством, та додаткових видів грошового забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітної плати) з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року в порядку та розмірах, передбачених ч. 4 ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” (у редакції станом на 01.01.2019 року). Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону провести перерахунок та виплату грошового забезпечення (заробітної плати) з урахуванням проведених виплат ОСОБА_1 у період його служби на посаді прокурора відділу нагляду з організації процесуального керівництва, підтримання обвинувачення в суді, додержання законів при виконанні судових рішень та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Військової прокуратури Південного регіону України з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року відповідно до ч. 4 ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” (у редакції станом на 01.01.2019 року), положень п. 3-1 “Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1090, додатку 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704, п. 2 “Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року № 414, додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу”, (з урахуванням приписів примітки до цього Додатку). В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що Одеський окружний адміністративний суд у справі № 420/967/21 дійшов висновку про протиправність нарахування відповідачем грошового забезпечення (заробітної плати) позивача у період з 26.03.2020 по 10.09.2020 виходячи із розміру посадового окладу, встановленого Постановою від 31.05.2012 № 505, а не ст. 81 Закону України “Про прокуратуру”. З огляду на викладене позивач помилково посилається на обставини, встановлені у справі № 420/967/21, оскільки такі не є преюдиційними для обставин цієї справи, а є лише правовою оцінкою, наданою судами певним фактам у зіставленні із нормами права в процесі розгляду справи. При цьому така правова оцінка суперечить сталій судовій практиці Верховного Суду з питання поширення положень ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” (в редакції від 19.09.2019) лише на працівників реформованої системи органів прокуратури. Статтею 81 Закону України “Про прокуратуру” (в редакції до 19.09.2019, тобто до запровадження реформування системи органів прокуратури) встановлено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок (за вислугу років, виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством). При цьому згідно з ч. 3 ст. 81 Закону посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури з 1 січня 2017 року становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури. Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури” від 19.09.2019 № 113-IX (далі – Закон № 113-IX) запроваджено реформування системи органів прокуратури. Як наслідок, систему прокуратури України відповідно до ст. 7 Закону України “Про прокуратуру” (далі – в редакції від 19.09.2019, що діяла на час спірних правовідносин) становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура. При цьому ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” визначено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок (за вислугу років, виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством). Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11.09.2020. Однак, на час спірних правовідносин у період з 26.03.2020 по 10.09.2020 ОСОБА_1 до створеної 11.09.2020 обласної прокуратури (на цей час СП СО ПР) переведений не був, оскільки 10.09.2020 звільнений з посади прокурора відділу Військової прокуратури Південного регіону України, через що положення ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” не поширювалися на позивача як на працівника військової прокуратури. З огляду на викладене, з урахуванням ст. 19 Конституції України СП СО ПР не мала повноважень (компетенції) діяти всупереч вимогам вказаного Закону № 113-IX та виплачувати працівникам військових прокуратур, у т.ч. ОСОБА_1 , в оспорюваний період заробітну плату в порядку та в розмірах, передбачених ст. 81 Закону України “Про прокуратуру”.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом апеляційної інстанції можуть бути розглянуті без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.
Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, а тому відповідно до ст. 311 КАС України розгляд апеляційної скарги проведено без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зокрема у період з 01.08.2018 року по 10.09.2020 року проходив військову службу на посаді прокурора відділу нагляду з організації процесуального керівництва, підтримання обвинувачення в суді, додержання законів при виконанні судових рішень та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Військової прокуратури Південного регіону України.
Наказом Військової прокуратури Південного регіону України від 10.09.2020 року №880к позивача звільнено з посади прокурора з 10.09.2020 року, виключено зі списків особового складу Військової прокуратури Південного регіону України, всіх видів забезпечення.
Грошове забезпечення військовослужбовця органу прокуратури нараховувалось та виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України “Про упорядкування структури та умов праці працівників прокуратури” від 31.05.2012 року № 505, постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 року № 704, Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1090, постанови Кабінету Міністрів України “Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці” від 15.06.1994 року № 414.
З урахуванням вказаних нормативно-правових актів, у період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року, грошове забезпечення позивачу нараховувалось, виходячи з: посадовий оклад – 5730 грн., оклад за військовим званням – 1200 грн.; надбавка за вислугу років (30%) – 2079 грн. (з 07.05.2020 року – 35% у сумі 2425 грн.); надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (70%) – 6306, 3 грн. (з 07.05.2020 року – 6548, 85 грн.); надбавка за таємність – у березні 2020 року 859, 5 грн. (15%), у квітні 2020 року 573 грн. (10%); щомісячна премія 40%.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 року у справі № 420/967/21 визнано протиправною бездіяльність Військової прокуратури Південного регіону України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1     грошового забезпечення (заробітної плати) з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року в порядку та розмірах, передбачених ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” та зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону провести перерахунок та виплату грошового забезпечення (заробітної плати) з урахуванням проведених виплат ОСОБА_1 у період його служби на посаді прокурора відділу нагляду з організації процесуального керівництва, підтримання обвинувачення в суді, додержання законів при виконанні судових рішень та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Військової прокуратури Південного регіону України з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року відповідно до п. 3-1 “Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1090, додатку 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704, п. 2 “Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414, додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу”, (з урахуванням приписів примітки до цього Додатку).
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року – змінено в його мотивувальній частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції – залишено без змін.
На виконання рішення суду від 31.03.2021 року, відповідачем, на користь позивача, з урахуванням раніше виплачених сум та утримання обов`язкових платежів, виплачено грошове забезпечення (заробітну плату) на загальну суму 59 077, 25 грн.
Проте, відповідачем при проведенні перерахунку грошового забезпечення (заробітної плати) позивачу за судовим рішенням у справі № 420/967/21 не було враховано положення ч. 4 ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” щодо необхідності пропорційного розрахунку посадового окладу позивача із коефіцієнтом 1,2.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що Законом № 113-IX з 25.09.2019 визначено розмір посадового окладу працівника прокуратури в ст. 81 Закону № 1697-VII. Водночас, відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 113-IX за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. З огляду на те, що вищезазначеною нормою Прикінцевих та перехідних положень Закону №113-ІХ прямо передбачено збереження відповідного правового статусу, який прокурори мали до набрання чинності цим Законом, колегія суддів вважає, що застосуванню підлягає редакція ст. 81 Закону України “Про прокуратуру”, що діяла до внесення змін Законом № 113-ІХ та згідно з якою посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури з 1 січня 2017 року становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а прокурора регіональної прокуратури - 1,2. Таким чином, суд вважає, що саме виходячи з цієї величини підлягає розрахунку заробітна плата позивача за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року з урахування відповідних надбавок та виплат.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 року № 1697-VII (в редакції, яка діяла на момент призначення позивача на посаду прокурора відділу) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 4 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" визначено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За змістом частини четвертої статті 27 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній до 25.09.2019) військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України "Про прокуратуру" і проходять військову службу відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України. Військові звання вищого офіцерського складу військовослужбовцям військової прокуратури присвоюються Президентом України, інші військові звання - відповідно до встановленого законодавством порядку проходження військової служби.
За змістом статті 81 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній до 01.01.2017) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3. Прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України. Грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, встановлених цим Законом. Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Пунктом 26 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України “Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин” від 28.12.2014 року №79-VIII (набрання чинності з 01.01.2015 року) установлено, що норми і положення статті 81, частин 16-18 статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII “Перехідні положення” Закону України “Про прокуратуру” застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Абзацом 3 п. 9 Прикінцевих положень Закону України “Про Державний бюджет України на 2015 рік” від 28.12.2014 року №80-VIII (набрання чинності з 01.01.2015 року) установлено, що норми і положення частини 2 статті 33, статті 81 Закону України “Про прокуратуру” застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Так, п.п. 1, 2, 6 постанови Кабінету Міністрів України “Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури” від 31.05.2012 року №505 (із змінами) затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-7.
Надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати, у тому числі, працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів.
Визначено, що видатки, пов`язані з реалізацією постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснюється у межах затвердженого фонду оплати праці.
Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 по справі № 1-223/2018(2840/18) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) окремі положення пункту 26 розділу VI “Прикінцеві та перехідні положення” Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України “Про прокуратуру” (зі змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, ч. 1 ст. 91 Закону України “Про Конституційний Суд України” закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України визначено, що положення п. 26 Розділу VI “Прикінцеві та перехідні положення” Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України “Про прокуратуру” зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, дія окремих положень пункту 26 розділу VI “Прикінцеві та перехідні положення” Бюджетного кодексу України, згідно рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 по справі № 1-223/2018(2840/18) втратила чинність 26 березня 2020 року.
Разом з цим, 25.09.2019 року набрав чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури” від 19.09.2019 року № 113-IX.
У Законі України “Про прокуратуру” у частині третій статті 6 слова "регіональних та місцевих" замінено словами "обласних та окружних"; у статті 7 у частині першій, зокрема, у пункті 2 слово "регіональні" замінено словом "обласні".
Зокрема, частину другу статті 7 викладено в такій редакції: "2. У разі потреби рішенням Генерального прокурора можуть утворюватися спеціалізовані прокуратури на правах структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора, на правах обласних прокуратур, на правах підрозділу обласної прокуратури, на правах окружних прокуратур, на правах підрозділу окружної прокуратури”.
Частину третю статті 81 Закону України “Про прокуратуру” викладено в такій редакції: “ 3. Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року”
У п. 1 розділу ІІ “Прикінцеві і перехідні положення” Закону України від 19.09.2019 року №113-IX (із змінами, внесеними Законом від 04.10.2019 року № 187-IX) передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім підпункту 2 пункту 2, пунктів 4-7, 9, 11-15, 17, 18, підпункту 1 пункту 19, пункту 20, пунктів 22-27 розділу I цього Закону, які набирають чинності з дня початку роботи відповідно Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур.
Закон України від 19.09.2019 року № 113-IX опублікований у виданні “Голос України” 24.09.2019 року за № 182 та набрав чинності 25.09.2019 року.
Відповідно до п.п. 3, 4 розділу ІІ “Прикінцеві і перехідні положення” Закону України від 19.09.2019 року № 113-IX до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.
Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.
За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
День початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті “Голос України”.
За змістом статті 81 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній до 25.09.2019) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури з 1 січня 2017 року становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3. Прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України. Грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, встановлених цим Законом. Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Суд зазначає, що спірним питання у цій справі є право позивача на виплату посадового окладу з урахуванням коефіцієнту 1,2 до посадового окладу прокурора, передбаченого частиною 4 статті 81 Закону України “Про прокуратуру”.
Із набранням чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури” від 19.09.2019 року № 113-IX положення ч. 1 ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” змін не зазнали.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 року у справі № 420/967/21, підтверджено право позивача на виплату за період з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року посадового окладу у розмірі, передбаченому частиною 3 статті 81 Закону України “Про прокуратуру”, а саме виходячи з 12 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Спірним питанням у справі № 420/967/21 було нарахування позивачу грошового забезпечення (заробітної плати), виходячи із розміру посадового окладу, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505, та не застосування для обрахунку посадового окладу положень ст. 81 Закону України “Про прокуратуру”.
Питання стосовно застосування іншої (додаткової) розрахункової величини, у тому числі, коефіцієнту 1,2 до посадового окладу прокурора (передбаченого частиною 4 статті 81 Закону України “Про прокуратуру”) судовим рішенням у справі № 420/967/21 не вирішувалось.
Таким чином, відповідачем при проведенні перерахунку грошового забезпечення (заробітної плати) позивачу за судовим рішенням у справі № 420/967/21 не було враховано положення ч. 4 ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” щодо необхідності пропорційного розрахунку посадового окладу позивача із коефіцієнтом 1,2.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” (в редакції від 01 січня 2019 року) посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: прокурора регіональної прокуратури - 1,2.
Законом України від 19.09.2019 № 113-IX “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури” (Закон №113-IX), який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури.
Відповідно до Закону № 113-IX частини третю - п`яту ст. 81 Закону “Про прокуратуру” викладено в іншій редакції та, зокрема, встановлено, що посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з відповідним коефіцієнтом.
Отже, Законом № 113-IX з 25.09.2019 визначено розмір посадового окладу працівника прокуратури в ст. 81 Закону № 1697-VII.
Водночас, відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 113-IX за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.
З огляду на те, що вищезазначеною нормою Прикінцевих та перехідних положень Закону № 113-ІХ прямо передбачено збереження відповідного правового статусу, який прокурори мали до набрання чинності цим Законом, колегія суддів вважає, що застосуванню підлягає редакція ст. 81 Закону України “Про прокуратуру”, що діяла до внесення змін Законом № 113- ІХ та згідно з якою посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури з 1 січня 2017 року становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а прокурора регіональної прокуратури - 1,2.
Таким чином, суд вважає, що саме виходячи з цієї величини підлягає розрахунку заробітна плата позивача за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року з урахування відповідних надбавок та виплат.
Разом з тим, частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рамках адміністративного судочинства: дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм; бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України; рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі вищевикладеного, враховуючи всі обставини, встановлені судом у даному рішенні, з метою належного захисту прав позивача, про захист яких він просить, на підставі частини другої статті 9 КАС України, суд дійшов висновку, що належним захистом прав позивача є: визнання протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітної плати) з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року в порядку та розмірах, передбачених ч. 4 ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” (у редакції станом на 01.01.2019 року) та зобов`язання Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону провести перерахунок та виплату грошового забезпечення (заробітної плати) з урахуванням проведених виплат ОСОБА_1 за період його служби на посаді прокурора відділу нагляду з організації процесуального керівництва, підтримання обвинувачення в суді, додержання законів при виконанні судових рішень та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Військової прокуратури Південного регіону України з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року відповідно до ч. 4 ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” (у редакції станом на 01.01.2019 року), положень п. 3-1 “Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1090, додатку 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, п. 2 “Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року № 414, додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу”, (з урахуванням приписів примітки до цього Додатку).
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року по справі № 420/26533/24, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

           Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
           Судді	  	А.Г. Федусик    О.І. Шляхтицький