Справа № 308/13455/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       30 грудня 2024 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі колегії суддів: 
       головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В., 
       суддів: Джуги С.Д., Кожух О.А.
       з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2022 року, ухвалене головуючою суддею Сарай А.І., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі та передачу у власність нерухомого майна, стягнення різниці в ідеальній частці нерухомого майна

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про виділення в натурі та передачу у власність нерухомого майна, стягнення різниці в ідеальній частці нерухомого майна.
Позов мотивовано тим, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2013 було розірвано.
Під час шлюбу за спільні заощадження вони придбали, добудували та реконструювали житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , разом із земельною ділянкою за даною адресою.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2015 проведено поділ спільної сумісної власності, за нею було визнано право власності на 1/2 частку даного житлового будинку загальною площею 140,4 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., а також на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0662 га з усіма надвірними господарськими спорудами і будівлями.
Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10.07.2017 рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні моїх позовних вимог.
Постановою Верховного Суду від 11.12.2019 рішення апеляційного суду було скасовано, а рішення суду першої інстанції в частині поділу житлового будинку залишено в силі. Судові рішення в частині земельної ділянки були скасовані та ухвалено нове рішення. За нею було визнано право спільної сумісної власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0662 га в АДРЕСА_1 , з усіма надвірними господарськими будівлями, спорудами.
Протягом року після ухвалення оскаржуваного судового рішення вона намагалася у добровільному порядку укласти з відповідачем договір з визначенням часток кожного у спільному майні, але позитивного результату не досягла. Враховуючи викладене, вона змушена в судовому порядку відокремити належну їй власність.
Зауважила, що згідно з висновком судової будівельно-технічної та землевпорядної експертизи № 147 від 22.12.2020 житловий будинок АДРЕСА_1 складається з двох поверхів та підвалу, усього з 13 приміщень загальною площею 140 кв.м., вартістю 2 481 415,60 грн, виходячи із вартості 1 кв.м. – 15 365,69 грн.
Виділ належної їй частки можливий як за І-м, так і за ІІ-м варіантами експертизи, проте за ІІ-м варіантом обом співвласникам необхідно додатково вкласти значні кошти у переобладнання приміщень, тому за економічністю слід обрати саме І варіант експертизи.
Враховуючи її стан здоров`я (заборона навантажень при русі вгору, уникнення підйомів), а також відсутність достатніх коштів на додаткові переобладнання приміщень на другому поверсі вона просила виділити їй 1/2 частку будинку за І-м варіантом першому власнику, який запропонований експертом.
З врахуванням наведеного та зміною позовних вимог, ОСОБА_2 просила суд: 
- припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , надвірні споруди та земельну ділянку за даною адресою, виділивши кожному з вказаних співвласників по 1/2 частці в натурі;
- виділити в натурі та передати у власність ОСОБА_2 1/2 частку з житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 61,3 м2, яка складається з приміщень підвалу: 2,8 м2 та 6,9 м2, всього 9,7 м2, з приміщень першого поверху будинку: коридор – 2,7 м2, суміщений санвузол – 4,3 м2, кухня – 15,4 м2, житлова кімната – 11,2 м2, житлова кімната – 18,0 м2;
- виділити в натурі та передати у власність ОСОБА_2 1/2 частку земельної ділянки площею 177,5 м2, позначену на плані експертного висновку № 147 від 20.10.2020 на додатку № VІ літ. S1 в АДРЕСА_1 ;
- виділити в натурі та передати у власність ОСОБА_2 1/2 частку господарських споруд, будівель в АДРЕСА_1 , позначені на плані експертного висновку № 147 від 20.10.2020, на Додатку № VІ літ. «Д» (сарай) загальною вартістю 50124,6 грн., літ. «Ж» (навіс) загальною вартістю 15384,80 грн., також конструктивні елементи та будівельні матеріали використані на будівництво гаражу, позначені літ. «З», вартістю 185113,6 грн.;
- виділити в натурі та передати у власність ОСОБА_1 1/2 частку з житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 75,8 м2, яка складається з приміщень першого поверху будинку тамбур зі сходами – 6,8 м2, приміщення мансардного поверху: сходи – 5,3 м2, хол – 13,5 м2, житлова кімната – 30,4 м2, суміщений санвузол – 8,2 м2, коридор – 4,1 м2, кухня – 15,4 м2;
- виділити в натурі та передати у власність ОСОБА_1 1/2 частку земельної ділянки площею 177,5 м2, позначену на плані експертного висновку № 147 від 20.10.2020 на додатку № VІ літ. S2, в АДРЕСА_1 ;
- виділити в натурі та передати у власність ОСОБА_1 1/2 частку господарських споруд, будівель в АДРЕСА_1 , позначені на плані експертного висновку № 147 від 20.10.2020 на додатку № VІ літ. «Б» (сарай), загальною вартістю 38461,64 грн.;
- залишити у спільному користуванні співвласників будинку АДРЕСА_1 , вхідний тамбур на першому поверсі будинку площею 2,2 м2;
- залишити у спільному користуванні співвласників земельну ділянку площею 143,6 м2, позначену на плані експертного висновку № 147 від 20.10.2020 на додатку № VІ літ. «S с.к.»;
- визначити перелік будівельних робіт для перетворення виділених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 приміщень будинку АДРЕСА_1 , у два самостійних ізольованих об`єкта власності згідно з висновком, який міститься у експертному висновку № 147 від 20.10.2020;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю в ідеальній частці житлового будинку АДРЕСА_1 в розмірі 111 401,25 грн та господарських будівель і споруд в розмірі 5320,72 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2022 року позов задоволено частково.
Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , надвірні споруди та земельну ділянку за даною адресою, виділивши кожному з вказаних співвласників по 1/2 частці в натурі.
Виділено в натурі та передано у власність ОСОБА_2 1/2 частку з житлового будинку АДРЕСА_1 площею 61,3 м2, яка складається з приміщень підвалу: 2,8 м2 та 6,9 м2, всього 9,7 м2, з приміщень першого поверху будинку: коридор – 2,7 м2, суміщений санвузол – 4,3 м2, кухня – 15,4 м2, житлова кімната – 11,2 м2, житлова кімната – 18,0 м2.
Виділено в натурі та передано у власність ОСОБА_2 1/2 частку земельної ділянки площею 177,5 м2, позначену на плані експертного висновку № 147 від 20.10.2020 на додатку № VI літ. S1 в АДРЕСА_1 .
Виділено в натурі та передано у власність ОСОБА_2 1/2 частку господарських споруд, будівель в АДРЕСА_1 , позначені на плані експертного висновку № 147 від 20.10.2020 на Додатку № VI літ. «Д» (сарай) загальною вартістю 50124,6 грн., літ. «Ж» (навіс) загальною вартістю 15384,80 грн., також конструктивні елементи та будівельні матеріали використані на будівництво гаражу позначені літ. «З» вартістю 185113,6 грн.
Виділено в натурі та передано у власність ОСОБА_1 1/2 частку з житлового будинку АДРЕСА_1 площею 75,8 м2, яка складається з приміщень першого поверху будинку тамбур зі сходами – 6,8 м2, приміщення мансардного поверху: сходи – 5,3 м2, хол – 13,5 м2, житлова кімната – 30,4 м2, суміщений санвузол – 8,2 м2, коридор – 4,1 м2, кухня – 15,4 м2.
Виділено в натурі та передано у власність ОСОБА_1 1/2 частку земельної ділянки площею 177,5 м2, позначену на плані експертного висновку № 147 від 20.10.2020 на Додатку № VI літ. S2 в АДРЕСА_1 .
Виділено в натурі та передано у власність ОСОБА_1 1/2 частку господарських споруд, будівель в АДРЕСА_1 , позначені на плані експертного висновку № 147 від 20.10.2020 на Додатку № VI літ. «Б» (сарай) загальною вартістю 38461,64 грн.
Залишено у спільному користуванні співвласників будинку АДРЕСА_1 вхідний тамбур на першому поверсі будинку площею 2,2 м2.
Залишено у спільному користуванні співвласників земельну ділянку площею 143,6 м2, позначену на плані експертного висновку № 147 від 20.10.2020 на Додатку № VI літ. «S с.к.».
Для перетворення виділених приміщень в ізольовану частину в житловому будинку зобов`язано ОСОБА_2 провести на першому поверсі слідуючи будівельні роботи: збудувати цегляну перегородку між приміщенням 1 площею 9,2 м2 та приміщенням площею 2 - 2,9 м2 загальною площею 0,4 м2, влаштувати додаткові дверний та віконний прорізи у приміщенні 1 та влаштувати вхідний тамбур площею 2,2 м2.
ОСОБА_1 для перетворення виділеної частки в ізольовані приміщення на мансардному поверсі встановити додатковий дверний проріз між приміщенням кухні площею 7,5 м2 та приміщенням коридору площею 4,1 м2, віконний проріз в приміщенні суміщеного санвузла площею 8.2м2 та в приміщенні кухні площею 7,5 м2 влаштувати перегородку площею 0,7 м2 для створення приміщення кухні, за рахунок приміщення холу.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 10 510 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмові в задоволенні позову. Вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права та розглянув справу без належного повідомлення та участі відповідача та його представника, що позбавило його можливості надати свої заперечення щодо зміни позовних вимог.
Зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що поділ спірного будинку не можливий без втручання в несучі конструкції будівлі та інженерні системи загального користування і матеріали справи доказів можливості такого втручання не містять.
Згідно з наданим позивачем висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 22.10.2020 р. № 147, проведеної ФОП ОСОБА_3 , реальний розподіл спірного будинку можливий у двох варіантах за умови «проведення будівельних робіт по добудові додаткових перегородок між приміщеннями № 1 та № 2 загальною площею 0,3 м2 та влаштування додаткового дверного і віконного прорізів у приміщенні № 1. З вказаного висновку експерта вбачається, що влаштування додаткових дверного та віконних прорізів (в приміщенні № 1 і на мансардному поверсі) потребуватимуть втручання в несучі конструкції (зовнішні стіни) спірного будинку.
Визначені експертом варіанти поділу спірного будинку не можливі без втручання у несучу конструкцію. Будинок фактично обладнаний єдиною інженерною системою, переобладнання при поділі будинку без втручання в інженерні системи загального користування не є можливим. При цьому, позивачем не надано доказів відсутності необхідності втручання у несучі конструкції та інженерні системи загального користування спірного будинку, в разі виділу з нього частки.
Судом першої інстанції, в супереч правовим висновкам Верховного Суду в справі № 361/4047/17 від 20.01.2021 р. в справі № 2-48/11, № 344/13599/14-ц, не враховано, що позивачем не надано доказів в підтвердження того, що виділ в натурі частки спірного будинку, яка залишається відповідачу, є дійсно технічно можливим,такий виділ допускається згідно із законодавством і у відповідача є матеріальна можливість його виконати без обмеження його прав. Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 не має коштів для здійснення будівельних робіт на мансардному поверсі.
Вказує, що позивач не надав суду доказів в підтвердження наявності технічної можливості улаштування необхідних інженерних комунікацій у частині спірного будинку, що залишається відповідачу, не вказав вартість робіт з їх улаштування, що робить неможливим оцінку матеріальної можливості відповідача провести такі роботи та врахувати інтереси відповідача при поділі спільного майна. Не встановивши вартість робіт з перепланування, про які йдеться в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не з`ясував матеріальну можливість відповідача здійснити такі роботи та не врахував його інтереси, тобто захистив права позивача за рахунок обмеження прав відповідача.
Обираючи другий варіант розподілу земельних ділянок та господарських споруд, суд першої інстанції допустив порушення принципу рівності часток співвласників, виділивши позивачці три з чотирьох господарських будівель. Таке своє рішення суд першої інстанції жодним чином не мотивував.
Крім того, конфігурація земельних ділянок за другим варіантом позбавляє відповідача можливості проїзду до своєї земельної ділянки, а відповідно й повноцінного користування нею, оскільки між спорудами під літерою «Ж» та «Б» взагалі не має проходу, що підтверджується матеріалами інвентарних справ.
Судом не взято до уваги, в супереч правовим висновкам Верховного Суду, що до складу спірного будинку входить самочинно збудовані допоміжні будівлі, а тому такий об`єкт не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.
Згідно технічного паспорту № 3317 від 19.05.2021 р. за адресою АДРЕСА_1 розташовані спірний житловий будинок (літ. А, А1), сарай (літ. Б) та побудовані в 2011 році без відповідних дозвільних документів альтанка (літ. Л), гараж (літ. 3), сарай з навісом (літ. КК).
Ні позивач ні відповідач повідомлення про початок виконання будівельних робіт стосовно навісу (літ. Л), гараж (літ. 3), сарай (літ. КК) до уповноважених органів не подавали, будівельний паспорт не розробляли, декларацію про готовність вказаних об`єктів до експлуатації не подавали.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін рішення суду першої інстанції. 
Вказує що суть скарги відповідача зводиться до того, що вона, як власник половини будинку, земельної ділянки та надвірних споруд не має права на користування та володіння належними мені частинами зазначених об`єктів нерухомого майна. Ними, за міркуванням відповідача, має володіти у повному обсязі лише він, а не обидва співвласника.
Дії її колишнього чоловіки свідчать про те, що він з 2013 року, тобто з часу розірвання між ними шлюбу, заперечує її право власності на спільно набуте майно, перешкоджає їй у доступі до спільного майна, ухиляється від укладення договору про поділ, виділ частки з цього майна. 
Відповідач зазначає, що у відповідності до вимог п.З.ч.З.ст.376 ЦПК рішення підлягає скасуванню, оскільки він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом першої інстанції, а рішення ухвалено у його відсутності. Це твердження не відповідає дійсності і спростовується матеріалами справи. Дана справа перебувала у провадженні суду першої інстанції 1 рік і 8 місяців, увесь цей час відповідач виклики суду ігнорував і у жодне судове засідання не з`являвся. 21.05.2021 він через свого представника надіслав відзив на позов, а 03.09.2021 знов через представника подав до суду клопотання про застосування висновків Верховного Суду, як йому здавалося, по подібних справах.
Як зазначено вище, відповідач у жодне судове засідання не з`являвся, але його представник був присутнім в засіданні 21.03.2022 давав пояснення з приводу спору, потім за його клопотанням справа 05.09.2022 була відкладена, про судове засідання, яке відбулося 13.10.2022 та коли було ухвалено рішення, він був повідомлений належним чином, проте жодних клопотань про подальші відкладення судових засідань не заявляв.
Отже, суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 128-130 ЦПК щодо судових викликів та повідомлень по відношенню до відповідача та його представника, але вони вимоги ст. 131 ЦПК щодо повідомлень суду про причини неявки в судове засідання не виконали.
В апеляційній скарзі відповідач намагається довести факт неможливості виділу належної їй частки з житлового будинку та земельної ділянки. Технічна можливість виділу 1/2 частки з будинку без втручання у несучі конструкції будинку доведена висновком судового експерта Корчинського Р.Б. Цим же висновком стверджена технічна можливість виділу їй 1/2 частки земельної ділянки.
Обидва експертні висновки досліджені судом, з приводу їх роз`яснення експерт ОСОБА_3 викликався судом і був допитаний в судовому засіданні.
Окрім того, судом при ухваленні рішення на виконання вимог ч.4.ст.263 ЦПК були враховані висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах ВС у справах про виділ частки зі спільного майна.
Суд першої інстанції навів у рішенні такі висновки, викладені у постановах ВП ВС від 21.11.2018р. (справа 372/504/17). КЦС ВС від 19.05.2021р. (справа 501/2148/17), КЦС ВС від 16.06.2021р. (справа 127/28684/18), ВП ВС від 20.11.2019р. (справа 344/8200/14-ц).
Суд, зберігаючи неупередженість та об`єктивність навів мотиви відхилення посилань відповідача на висновки постанови ВП ВС від 18.12.2019р. (справа 522/1029/18).
Також суд у рішенні навів мотиви помилковості тверджень відповідача та його представника про те, що ніби то експерт ОСОБА_3 провів не будівельно-та земельно-технічні експертизи, а оціночні експертизи, у зв`язку з чим повинен був їх проводити з виїздом на оборонні рубежі мого колишнього чоловіка ОСОБА_1 , тобто за місцем захопленого ним майна.
Отже, суд першої інстанції виконав усі вимоги щодо завдання та основних засад цивільною судочинства при розгляді даної справи, які передбачені ст.2 ЦПК, та ухвалив законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги та відзиву на скаргу, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Та ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позаяк спірний житловий будинок належить сторонам на праві спільної сумісної власності, частки в якому є рівними, тому такий підлягає поділу між ними в 1/2 частці, кожному. Поділ житлового будинку на дві рівні частини за результатом висновку судових будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз можливий за двома варіантами. При цьому щодо жодного з таких варіантів, необхідності втручання в конструктивні елементи та несучі конструкції необхідності не має. За обома варіантами поділу будинку потреби у влаштування додаткових інженерних комунікацій також немає. Виходячи з цього, суд першої інстанції вважав за недоцільне при поділі будинку обирати перший варіант у зв`язку із тим, що за висновком експерта для перетворення будинку на два ізольовані приміщення необхідно влаштувати додаткову добудову для окремого входу. Також за цим варіантом вартість компенсації одного співвласника іншому є більшою ніж за другим варіантом поділу. При такому варіанті поділу будинку суттєво зменшується площа будинку для співвласника, якому буде виділено перший поверх. Відтак, суд першої інстанції вважає за доцільне обрати другий варіант поділу житлового будинку, та при цьому перший поверх виділити позивачці, оскільки за станом її здоров`я підйом на мансардний поверх буде для неї вкрай важкий та небажаним. 
Розглядаючи позов 13.10.2022 року суд першої інстанції виходив з тієї позиції, що відповідач та його представник були належним чином повідомлені про зазначене судове засідання, і при цьому клопотань про відкладення розгляду справи або доказів поважності щодо неможливості прибуття у судове засідання не надано ними. Також суд взяв до уваги тривалий час, що минув з початку відкриття провадження у даній справі. 

Проте, апеляційний суд не погоджується з тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача та його представника, які не були повідомлені належним чином про дату, час і місце засідання суду. Крім цього, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково вибрав другий варіант щодо поділу земельної ділянки та господарських будівель і споруд, що розміщені на такій, оскільки такий створює незручності для сторін при користуванні такими об`єктами права власності, а також не відповідає наближеній до ідеальної частки сторін в господарських будівлях і спорудах. 

У ході апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 липня 2013 року шлюб між сторонами, який був укладений 17 жовтня 1987 року, розірвано
31 травня 2000 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_1 було укладено договір обміну, за яким ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обміняли, без доплати, належний їм житловий будинок у АДРЕСА_1 , на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .
07 липня 2009 року ОСОБА_1 було видано державний акт серії ЯЕ № 433881 про право власності на земельну ділянку площею 0,0662 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 21 грудня 2011 року житловий будинок, А, А1, А2, після реконструкції з добудовою та влаштування житлової мансарди на АДРЕСА_1 , зареєстрований як приватна власність ОСОБА_1 у цілому.
Квартира, яка була предметом обміну на будинок, належала ОСОБА_1 на праві особистої власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 06 травня 2000 року, виданим на підставі довідки ЖБК «Ювілейний» від 06 травня 2000 року про те, що кооперативна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 42,9 кв.м. (дві кімнати) в сумі 5436 карб. за цінами з 1971 року виплачена повністю.
У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року (справа № 308/13952/14-ц) позов задоволено. Поділено майно, що є спільною сумісною власністю, виділивши ОСОБА_7 нерухомого майна – 1/2 частини житлового будинку – загальною площею – 140,4 кв. м, житлова площа 59,6 кв.м., три кімнати після реконструкції з добудовою та влаштування житлової мансарди за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_7 право спільної сумісної власності 1/2 частки земельної ділянки – загальною площею 0,0662 га – (цільове призначення (використання) земельної ділянки 1.8. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), за адресою: АДРЕСА_1 , з усіма наявними надвірними господарськими будівлями спорудами.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 квітня 2016 року заяву ОСОБА_7 , подану представником ОСОБА_8 , про виправлення описки в рішенні суду першої інстанції від 17 лютого 2015 року задоволено. Виправлено допущені в резолютивній частині рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року у справі № 308/13952/14-ц описки в частині визначення правильного формулювання щодо визнання за ОСОБА_7 права спільної часткової власності 1/2 частки земельної ділянки. Викладено резолютивну частину рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року у справі № 308/13952/14-ц наступним змістом: Визнано за ОСОБА_7 право спільної часткової власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,0662 га – (цільове призначення (використання) земельної ділянки 1.8. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), за адресою: АДРЕСА_1 з усіма наявними надвірними господарськими будівлями спорудами.
Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовлено.
Однак, постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про поділ житлового будинку скасовано, заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року в цій частині залишено в силі. Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року в частині поділу земельної ділянки скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Визнано за ОСОБА_7 право спільної сумісної власності на 1/2 частину земельної ділянки – загальною площею 0,0662 га – (цільове призначення (використання) земельної ділянки 1.8. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), за адресою: АДРЕСА_1 з усіма наявними надвірними господарськими будівлями спорудами.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, вказаними судовими рішеннями, що набрали законної сили, житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,0662 з надвірними господарськими будівлями й спорудами визнано об`єктами спільної сумісної власності. При цьому, частки сторін щодо цих двох об`єктів власності є рівними, тобто по 1/2 частки та дана обставина не підлягає повторному доведенню.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції у цілому не відповідає, виходячи з наступного.

       Одним з доводів апеляційної скарги є посилання на те, що судовий розгляд 13.10.2022 року проведено за відсутності ОСОБА_1 та його представника в особі адвоката Мартинова Г.К., які не були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.
       Як зазначено в частині першій статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею..
       Водночас з матеріалів справи вбачається те, що 05.09.2022 р. судовий розгляд справи не відбувся у зв`язку з неявкою сторін, т.1, а.с. 200. Також, 13.10.2022 р. сторони не з`явились у судове засідання, т.1, а.с. 205.
       Згідно положень наведених в статті 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч.2); Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно (ч.5); Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (абзац 1 ч. 6); Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи (ч.8).
       Як зазначено в пункті першому частини другої статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
В частині третій статті 223 ЦПК України наведено таке, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
Аналіз наведених процесуальних норм дає підстави колегії суддів для констатації того факту, що суд першої інстанції має право розглянути справу за відсутності учасник справи або його представник, якщо такі були належним чином повідомлені про судове засідання.
Досліджені колегією суддів матеріали справи не містять доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 та його представник в особі адвоката Мартинова Г.К. були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що відбулось 13 жовтня 2022 року.
За правилами пункту третього частини третьої статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Оскільки ОСОБА_1 також обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою як розгляд судом справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, тому переглядаєме апеляційним судом рішення суду першої інстанції є обов`язковою підставою для скасування даного судового рішення та ухвалення нового судового рішення. Відтак, вимоги апеляційної скарги в цій частині доводів є підставними та такими, що підлягають задоволенню. 

Щодо доводів апеляційної скарги по суті заявлених позовних вимог.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (абзац 1 частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі – СК України)).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. 
У статті 60 СК України зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 537/541/23 викладено висновок про те, що «конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частини перша–третя статті 61 СК України).
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України) .
Відповідно до статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно із частиною першою статті 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України).
Спільна сумісна власність – це власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69–72 СК України та статті 372 ЦК України.
Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2024 року у справі № 573/1896/18 вказував, що «судам, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна».
Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.
За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.
Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна (постанова Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 537/541/23).
У постанові Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 509/2428/19 викладено висновок про те, що «застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття)».
Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 638/2341/20 вказував, що «критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя».
У відповідності до частин першої, другої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Як вище уже було зазначено, заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року в справі № 308/13952/14-ц було виділено із спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_7 в житловому будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами та в земельній ділянці 1/2 частку спільної власності. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року скасовано заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя, відмовлено. Проте, постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про поділ житлового будинку скасовано, та заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року в цій частині залишено в силі. Також, заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року в частині поділу земельної ділянки скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Визнано за ОСОБА_7 право спільної сумісної власності на 1/2 частину земельної ділянки – загальною площею 0,0662 га – (цільове призначення (використання) земельної ділянки 1.8. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), за адресою: АДРЕСА_1 з усіма наявними надвірними господарськими будівлями спорудами.
Тож, доведеною є та обставина, що ОСОБА_7 виділено 1/2 частку в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами та визнано право спільної сумісної власності на 1/2 частку земельної ділянки за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У відповідності до положень частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі № 308/13952/14-ц, що набрало законної сили, не доказуються в даній справі, що переглядається апеляційним судом.

За обставинами справи, ОСОБА_1 заперечує позовні вимоги ОСОБА_2 щодо поділу майна колишнього подружжя шляхом виділу в натурі та передачі у власність нерухомого майна.
Оскільки, позовні вимоги стосуються поділу нерухомого майна то зазначене вимагає встановлення можливості поділу такого майно із зазначення відповідних часток та їх вартості.
Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Як зазначено в частинах першій, другій статті 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.
Тож, перед звернення у суд із даним позовом ОСОБА_2 звернулась до судового експерта ФОП Корчинського Р.Б. із заявою від 01.09.2020 про проведення будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження, та на вирішення експерта було поставлено наступні запитання: яка ринкова вартість житлового будинку, будівель і споруд домоволодіння АДРЕСА_1 ; які варіанти поділу домоволодіння АДРЕСА_1 в частках співвласників по 1/2.
Висновком за результатами проведення судових будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз від 22.10.2020 № 147 встановлено, що ринкова вартість домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 станом на день проведення експертизи становить 2481415,6 грн., з яких щодо кожного об`єкта нерухомості: житловий будинок – А – 2157342,7 грн.; огорожа № 1, 2 – 34987,96 грн.; сарай – Б – 38461,94 грн.; сарай – Д – 50124,6 грн.; навіс – Ж – 15384,8 грн.; гараж – З – 185113,6 грн. Разом: 2481415,6 грн.
Варіанти поділу домоволодіння АДРЕСА_1 в частках співвласників по 1/2 наступні:
Варіант – І
Відповідно до визначених ідеальних долей 1/2 та 1/2 реальний розподіл можливий, при умові проведення будівельних робіт по добудові додаткових перегородки між приміщеннями № 1 та № 2 загальною площею – 0,3 м та влаштування додаткового дверного і віконного прорізів у приміщенні № 1. В результаті чого площа першого поверху зменшиться і становитиме – 60,7 м2.
Крім того, на мансардному поверсі необхідно виконати перепланування і влаштувати додаткові двері, два віконні прорізи і влаштувати перегородки загальною площею – 0,7 м2, в результаті чого площа мансардного поверху зменшиться і становитиме – 69,0 м2 (Додаток III).
Розрахунок: 140,4 - 0,3 - 0,7 = 139,4 м2.
Вартість 1 м2 житлового будинку становить – 15365,69 грн.
Розрахунок: 2157342,7 : 140,4 = 15365,69 грн.
Отже, в цілому по житловому будинку площа, яка підлягатиме розподілу зменшиться і становитиме – 139,4 м2. Частка кожного із співвласників становитиме – 69,7 м2 (139,4 * 14).

І-й співвласник
Підвал:
І. приміщення – 2,8 м2;
II. приміщення – 6,9 м2;
Разом: 9,7 м2;
Перший поверх:
2. коридор – 4,8 м2;
3. суміщений санвузол – 4,3 м2;
4. кухня – 15,4 м2;
5. житлова кімната – 18,0 м2;
6. житлова кімната – 11,2 м2;
Разом: 53,7 м2;
Разом по І співвласнику: 63,4 м2.

ІІ-му співвласнику
Перший поверх:
1. тамбур зі сходами – 7,0 м2;
Разом: 7,0 м2;
Мансардний поверх:
III. сходи – 5,3 м2;
7. хол – 13,5 м2;
8. житлова кімната – 30,4 м2;
9. суміщений санвузол – 8,2 м2;
10. коридор – 4,1 м2;
11. кухня – 7,5         м2;
Разом: 69,0 м2;
Разом по II співвласнику: 76,0 м2
Всього по буд. «А,А1, А2» – 139,4 м2.

Відхилення від ідеальної частки І-го співвласника складає – 6,3 м2 (69,7 - 63,4), що у грошовому виразі становить – 96803,8 грн. (15365,69 х 6,3), отже при даному варіанті поділу житлового будинку ІІ-й співвласник має відшкодувати І-му співвласнику – 96803,8 грн.
При загальній вартості будівель, які підлягатимуть поділу, а саме: «Б», «Д», «Ж», «З» – 289084,94 грн., вартість 1/2 частки складатиме – 144542,47 грн.
Тому, І-му співвласнику необхідно виділити надвірних будівель на загальну суму – 241346,27 грн.
Отже, І-му співвласнику експертом пропонується надати будівлі: гаражу «З» та сараю «Д» загальною вартістю – 235238,2 грн.
ІІ-му співвласнику надати будівлі: сараю – «Б» вартістю – 38461,94 грн. та навісу – «Ж» вартістю – 15384,8 грн.
При даному варіанті поділу житлового будинку і надвірних будівель ІІ-й співвласник має відшкодувати І-му співвласнику – 6108,07 грн. (Додаток V).

Відповідно до державного акту від 07.07.2009 встановлено, що загальна площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить – 0,0662 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Під будівлями домоволодіння АДРЕСА_1 знаходиться – 159,25 м2.
Згідно з Методичними рекомендаціями розподіл повинен проводитися із максимально ефективним використанням земельної ділянки обома співвласниками та з найменшими втратами у вигляді земельної ділянки спільного користування. Вільна від забудови земельна ділянка площею – 502,75 м2.
Згідно з запропонованим варіантом розподілу земельної ділянки загальною площею – 662,0 м2, пропонується розділити згідно їх належних часток, а саме: земельну ділянку S с.к. – розміром – 157,5 м2, залишити в спільному користуванні; земельну ділянку S1 – розміром – 172,12 м2 пропонується надати І-му співвласнику; земельну ділянку S2 – загальною площею – 135,92 м2 та 36,2 м2 (172,12), пропонується надати ІІ-му співвласнику (Додаток V).

Варіант – II
Відповідно до визначених ідеальних долей по 1/2 частці, реальний розподіл можливий, при умові проведення будівельних робіт по добудові додаткових перегородки між приміщеннями № 1 та № 2 загальною площею - 0,4 м2 та влаштування додаткового дверного і віконного прорізів у приміщенні № 1. Також на І-му поверсі необхідно влаштувати вхідний тамбур (№ 12) площею 2,2 м2. В результаті чого площа першого поверху зменшиться і становитиме – 58,4 м2.
Крім того, на мансардному поверсі необхідно виконати перепланування і влаштувати додаткові двері, два віконні прорізи і влаштувати перегородки загальною площею – 0,7 м2, в результаті чого площа мансардного поверху зменшиться і становитиме – 69,0 м2 (Додаток IV).
Розрахунок: 140,4 - 0,4 - 0,7- 2,2 = 137,1 м2.
Отже, в цілому по житловому будинку площа, яка підлягатиме розподілу зменшиться і становитиме – 139,3 м2. Частка кожного із співвласників становитиме – 68,55 м2 (137,1 * 1/2).
Спільне користування
12. вхідний тамбур – 2,2 м2;
Разом: 2,2 м2;

І-й співвласник
Підвал:        
І. приміщення – 2,8 м2;
II. приміщення – 6,9 м2;
Разом: 9,7 м2;
Перший поверх:
2. коридор – 2,7 м2;
3. суміщений санвузол – 4,3 м2;
4. кухня – 15,4 м2;
5. житлова кімната – 18,0 м2;
6. житлова кімната – 11,2 м2;
Разом: 51,6 м2;
Разом по І співвласнику: 61,3 м2.

ІІ-му співвласнику
Перший поверх:
I. тамбур зі сходами – 6,8 м2;
Разом: 6,8 м2;
Мансардний поверх:
III. сходи – 5,3 м2;
7. хол – 13,5 м.2;
8. житлова кімната – 30,4 м2;
9. суміщений санвузол – 8,2 м2;
10. коридор – 4,1 м2;
II. кухня – 7,5 м2;
Разом: 69,0 м2;
Разом по II співвласнику: 75,8 м2
Всього по буд. «А, А1, А2» – 139,3 м2.
Вартість 1 м2 житлового будинку становить – 15365,69 грн.

Відхилення від ідеальної частки І-го співвласника складає – 6,3 м2 (68,55 - 61,3), що у грошовому виразі становить – 96803,80 грн. (15365,69 * 7,25), отже при даному варіанті поділу житлового будинку ІІ-й співвласник має відшкодувати І-му співвласнику – 111401,25 грн.
При загальній вартості будівель, які підлягатимуть поділу, а саме: «Б», «Д», «Ж», «З» – 289084,94 грн., вартість 1/2 частки складатиме – 144542,47 грн.
Тому, І-му співвласнику необхідно виділити надвірних будівель на загальну суму – 255943,72 грн.
Отже, І-му співвласнику експертом пропонується надати будівлі: гаражу «З», сараю «Д» та навісу – «Ж» загальною вартістю – 250623,0 грн.
ІІ-му співвласнику надати будівлю сараю – «Б» вартістю – 38461,94 грн.
При даному варіанті поділу надвірних будівель і житлового будинку ІІ-й співвласник має відшкодувати І-му співвласнику – 5320,72 грн. (Додаток VI).

Вільна від забудови земельна ділянка площею – 502,75 м2.
Згідно із запропонованим варіантом розподілу земельної ділянки загальною площею – 662,0 м2, пропонується розділити згідно їх належних часток, а саме: земельну ділянку S с.к. – розміром – 143,6 м2, залишити в спільному користуванні; земельну ділянку S1 – розміром – 177,5 м2 пропонується надати І-му співвласнику; земельну ділянку S2 – загальною площею – 133,5 м2, 7,8 м2 та 36,2 м2 (177,5), пропонується надати ІІ-му співвласнику (Додаток VI).

У судовому засіданні апеляційного суду, колегією суддів згідно частини четвертої статті 239 ЦПК України приєднано до справи викладені письмово і підписані експертом ФОП ОСОБА_3 від 18.12.2024р. за № 748/147/1/2024 роз`яснення і доповнення висновку № 147 від 22.10.2020 року, згідно яких, відповідно до Технічного паспорта від 29.07.2011р. в житловому будинку АДРЕСА_1 є в наявності два суміщені санвузли, а також сходи на мансардний поверх, тому при даних варіантах реального розподілу влаштовувати санвузол та сходи на мансардний поверх немає необхідності, але при даних варіантах розподілу необхідно влаштувати кухню за рахунок приміщення холу (позиція 7).
Відповідно до Висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 147 від 22.10.2020, а саме Варіанту № 1 реального розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 , пропонується для забезпечення даного варіанту реального розподілу здійснити виконання відповідних будівельних робіт по переплануванню приміщень першого та мансардного поверху, а саме: 
-влаштування перегородок;
-влаштування дверних блоків;
-влаштування віконних блоків та інше …
Вартість ремонтно-будівельних робіт, та матеріалів, які необхідно виконати для забезпечення Варіанту № 1 реального розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності до Висновку № 147 від 22.10.2020 року, визначалась на основі програмного комплексу ”Експерт-Кошторис“ версія 4.7.4. за умови виконання робіт покращеної якості за опосередкованої вартості матеріальних ресурсів та становить суму 237 964,00 гривні (дивитись Форма №5 Варіант І). 

Відповідно до Висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 147 від 22.10.2020, а саме Варіанту № 2 реального розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 , пропонується для забезпечення даного варіанту реального розподілу здійснити виконання відповідних будівельних робіт по переплануванню приміщень першого та мансардного поверху, а саме: 
-влаштування перегородок;
-влаштування дверних блоків;
-влаштування віконних блоків та інше …
Вартість ремонтно-будівельних робіт, та матеріалів, які необхідно виконати для забезпечення Варіанту № 2 реального розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності до Висновку № 147 від 22.10.2020 року, визначалась на основі програмного комплексу ”Експерт-Кошторис“ версія 4.7.4. за умови виконання робіт покращеної якості за опосередкованої вартості матеріальних ресурсів та становить суму 225 941,00 гривню (дивитись Форма №5 Варіант ІІ).

У свою чергу, адвокат Мартинов Г.К., який діє в інтересах ОСОБА_1 у порядку приписів частин першої, другої статті 106 ЦПК України, подано 10.10.2024р. судовому експерту Павлич О.В. заяву з проведення будівельно-технічного дослідження житлового будинку для подачі до суду. На вирішення експерта поставлено дві питання, а саме:
-чи є технічна можливість виділення кожному із співвласників відокремлену частину будинку із самостійним входом та чи можливий поділ земельної ділянки, коли так то які тоді варіанти поділу житлового будинку з надвірними будівлями в рівних долях без наведення вартості компенсації?
-яка вартість робіт з проведення розподілу житлового будинку? 
За результатами проведеної будівельно-земельно-технічної експертизи судовим експертом Павлич О.В. складено Висновок експерта за № Е-30/2024 від 26.11.2024 року, висновки якого полягають у тім, що наявна технічна можливість по виділенню кожному із співвласників відокремлену частину будинку із самостійним входом та можливість поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . Для розділення будинку на дві окремі квартири втручання в несучі конструкції є однозначне, також необхідним є втручання в інженерні мережі, прокладання нових і отримання відповідних технічних умов, оскільки заборонено влаштування санвузлів над та під житловими кімнатами і кухнями. Всі ці роботи потребують отримання дозвільної документації та подальшої здачі в експлуатацію. Житловий будинок за своїм фактичним станом є частиною спареного будинку. Тобто при проведенні даних робіт такі необхідно влаштовувати таким чином, щоб не було пошкоджено спарений будинок.
Варіант розподілу №1 (див додаток №1) 
При даному варіанті розподілу експерт пропонує влаштувати перегородку товщиною не менше 250 мм в просторі приміщень 1 та 2. Окрім того, оскільки фактично існуючі сходи не відповідають вимогам ДБН, та мають мати ширину маршу менше 0,9 м, то експерт передбачає демонтаж існуючої стіни між приміщеннями 1 та 5 з її перенесенням як це вказано в додатку. Для входу в коридор поз. 2 необхідно демонтувати віконне заповнення розібрати цегляну кладку для влаштування вхідних дверей. Із зовнішнього боку необхідно облаштувати вхідну групу/ґанок. В цілому по будинку експерт пропонує влаштування колон для укріплення мансардного поверху, оскільки на такий буде збільшено навантаження, що могло не передбачатися. На мансардному поверсі санвузол пропонується влаштувати над вхідною частиною першого поверху, із демонтажем існуючого санвузла поз. 8, оскільки після розподілу такий не відповідатиме чинним ДБН так як розташовується над кухнею що забороняється. Оскільки площа приміщення 8 складає 7,6 м.кв., експерт пропонує демонтувати перегородку між приміщеннями 7 та 8 з подальшим переплануванням та влаштуванням кухні-студіо. З причини невідповідності сходів ДБН необхідно також розширити коридор III у зв`язку з чим експерт пропонує перенести стіну між приміщеннями III та 9. Окрім того необхідно провести незалежні окремі комунікації (водопостачання, водовідведення, електропостачання, вентиляцію та газопостачання). Варто відмітити, що технологічно водопостачання та каналізація повинні проходити через перший поверх, а санвузол може бути влаштований виключно над санвузлом чи ґанком першого поверху.
Всі вищевказані роботи необхідно виконувати із розробленням проектної документації та дотриманням чинних вимог ДБН.
Після вказаних робіт загальна площа будинку буде становити 133,6 м.кв.
Співвласнику №1 необхідно виділити: 136,2 : 2 = 68,1 м.кв. Співвласнику №2 необхідно виділити: 136,2 : 2 = 68,1 м.кв.

Співвласнику №1 пропонується виділити приміщення (виділено червоним кольором):
Підвал:
І - котельня - 2,8 м.кв.; 
ІІ - підвал - 6,9 м.кв.
Всього по підвалу 9,7 м.кв 
Поверх - 1 -ий
2 - коридор - 4,4 м.кв.;
3 - санвузол - 4,3 м.кв.;
4 - кухня - 15,4 м.кв.;
5 - житлова - 17,0 м.кв.;
6 - житлова - 11,2 м.кв.; 
Всього по 1 поверху - 52,3 м.кв.
Разом: 52,3 + 9,7 = 62,0 м.кв., відхилення від ідеально частки становить 6,1 м.кв. (68,1 – 62,0), тобто Співвласник №1 отримує на 6,1 м.кв. менше ніж Співвласник №2.

Співвласнику №2 пропонується виділити приміщення ( виділено синім кольором): 
Перший поверх:
1 - сходи - 8,0 м.кв. 
Всього - 8,0 м.кв.
Мансардний поверх: 
III - сходи - 6,1 м.кв.
7 - коридор - 11,8 м.кв.
8 - санвузол - 5,4 м.кв.
9 - кухня - студіо - 14,4 м.кв.
10        - житлова - 28,5 м.кв.
Всього - 66,2 м.кв.
Разом: 8 + 66,2 = 74,2 м.кв.
Орієнтовна мінімальна вартість робіт з проведення розподілу будинку за адресою АДРЕСА_1 при першому варіанті поділу становить загальну суму 730 282,00 гривні.

Варіант розподілу №2 (див додаток №2) 
З метою входу на мансардний поверх до будівлі необхідно прибудувати сходи. В приміщенні 1 та II сходи потрібно демонтувати, а міжповерховий простір замурувати. Окрім того для входу на мансардний поверх потрібно демонтувати частину кладки несучої стіни для влаштування дверного прорізу. В цілому по будинку експерт пропонує влаштування колон для укріплення мансардного поверху, оскільки на такий буде збільшено навантаження, що могло не передбачатися. Для забезпечення зручності експерт пропонує демонтаж стіни між приміщеннями III та 7. На мансардному поверсі санвузол пропонується влаштувати над вхідною частиною першого поверху, із демонтажем існуючого санвузла поз. 8, оскільки після розподілу такий не відповідатиме чинним ДБН так як розташовується над кухнею, що забороняється. Оскільки площа приміщення 8 складає 7,6 м.кв., експерт пропонує демонтувати перегородку між приміщеннями 7 та 8 з подальшим переплануванням та влаштуванням кухні-студіо.
Окрім того необхідно провести незалежні окремі комунікації (водопостачання, водовідведення, електропостачання, вентиляцію та газопостачання). Варто відмітити, що технологічно водопостачання та каналізація повинні проходити через перший поверх, а санвузол може бути влаштований виключно над санвузлом чи ґанком першого поверху.
Всі вищевказані роботи необхідно виконувати із розробленням проектної документації та дотриманням чинних вимог ДБН.
Після вказаних робіт загальна площа будинку буде становити 137,1 м.кв.

Співвласнику №1 необхідно виділити: 137,1 : 2 = 68,55 м.кв. Співвласнику №2 необхідно виділити: 137,1 : 2 = 68,55 м.кв.
Співвласнику №1 пропонується виділити приміщення (виділено червоним кольором):
Підвал:
І - котельня - 2,8 м.кв.; 
ІІ - підвал - 6,9 м.кв.
Всього по підвалу 9,7 м.кв 
Поверх - 1 –ий
1 - коридор – 9,2 м.кв.;
2 - коридор - 2,9 м.кв.;
3 - санвузол - 4,3 м.кв.;
4 - кухня - 15,4 м.кв.;
5 - житлова - 18,0 м.кв.;
6 - житлова - 11,2 м.кв.; 
Всього по 1 поверху - 61,0 м.кв.
Разом: 61,0 + 9,7 = 70,7 м.кв., відхилення від ідеально частки становить 2,15 м.кв. (70,7 – 68,55), тобто Співвласник №1 отримує на 2,15 м.кв. більше ніж Співвласник №2.

Співвласнику №2 пропонується виділити приміщення (виділено синім кольором): 
Мансардний поверх: 
III - коридор - 5,3 м.кв.
7 - коридор - 11,8 м.кв.
8 - санвузол - 5,4 м.кв.
9 - кухня - студіо - 14,4 м.кв.
10 - житлова - 29,5 м.кв.
Всього - 66,4 м.кв.
Орієнтовна мінімальна вартість робіт з проведення розподілу будинку за адресою АДРЕСА_1 при другому варіанті поділу становить загальну суму 616 157,00 гривень.

Варіанти розподілу земельної ділянки та надвірних споруд
Як вбачається із наданих матеріалів площа земельної ділянки становить 662 м.кв. Для обслуговування будинку здійснення заїзду в середину експерт пропонує виділити площу ділянки розміром 286 м.кв.
Таким чином кожному із співвласників пропонується виділити по 188 м.кв. ділянки. 
В додатку №3 вказано два варіанти рівноцінного розподілу земельної ділянки. При цьому за першим варіантом розподілу Співвласнику №1 пропонується залишити будівлю під літ З, а Співвласнику № 2 під літ Л, Б, К, К'. 
За другим варіантом розподілу Співвласнику №1 пропонується залишити під літ Л, Б, К, К', а Співвласнику №2 під літ З.

У ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 наголошував колегії суддів на тім, що немає матеріальної можливості здійснювати такі дороговартісні будівельні роботи з встановлення окремих автономних квартир в спірному житловому будинку.
Враховуючи дану обставину та зважуючи на тлумачення положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, зазначене дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Отже, визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц (провадження № 61-21409св18), від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15 (провадження № 61-26178св18) від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (провадження № 61-19073св20).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 надала суду Висновок експертний, який складено експертом ОСОБА_3 за результатами проведення судових будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз від 22.10.2020 за № 147. Для здійснення поділу житлового будинку на два автономні приміщення, експертом запропоновано проведення перепланування на першому та мансардному поверхах зі здійсненням певних будівельних робіт по влаштуванню вхідного тамбуру, добудові додаткових перегородок між відповідними приміщеннями, влаштування додаткових дверних і віконних прорізів.
До експертного висновку № 147 від 22.10.2020 р. долучено письмові роз`яснення експерта Корчинського Р.Б. від 18.12.2024р. за № 748/147/1/2024, якими експерт доповнив свій висновок експертний, що полягало втім, що внаслідок того, що в спірному житловому будинку наявні два суміщені санвузли, сходи на мансардний поверх, тому при даних варіантах реального розподілу влаштовувати санвузол та сходи на мансардний поверх немає необхідності, однак при даних варіантах розподілу необхідно влаштувати кухню за рахунок приміщення холу. При цьому, вартість запропонованих робіт у залежності від обраного варіанту поділу становитиме суму 237 964,00 або 225 941,00 гривня, відповідно. 
Зазначеним висновком експертним не передбачається здійснення переобладнання спірного житлового будинку шляхом втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, та і вартість будівельних робіт з перепланування як окремих об`єктів нерухомості є прийнятною. 

Тоді як висновком експерта за № Е-30/2024 від 26.11.2024 року за результатами проведеної будівельно-земельно-технічної експертизи здійсненої судовим експертом Павлич О.В., передбачено, що наявна технічна можливість по виділенню кожному із співвласників відокремлену частину будинку із самостійним входом та можливість поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . Для розділення будинку на дві окремі квартири втручання в несучі конструкції є однозначне, також необхідним є втручання в інженерні мережі, прокладання нових і отримання відповідних технічних умов. Всі ці роботи потребують отримання дозвільної документації та подальшої здачі в експлуатацію. Вартість таких робіт у залежності від обраного варіанту поділу становить суми 730 282,00 або 616 157,00 гривень, відповідно.
Тобто, запропоновані варіанти розподілу спірного домоволодіння передбачають перепланування та переобладнання у вигляді втручання у несучі стіни, реконструкції інженерних мереж, демонтажу дверних блоків, перегородок, влаштування дверних прорізів та мурування стін.
       
Проаналізувавши наведені експертні висновки із запропонованими варіантами поділу житлового будинку, врахувавши позицію щодо розподілу спільної часткової власності обох сторін, колегія суддів вважає за доцільне взяти до уваги експертний висновок № 147 від 22.10.2020 р. з долученими до такого письмових роз`яснень експерта ОСОБА_3 від 18.12.2024р. за № 748/147/1/2024 через те, що такий є наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, забезпечує можливість експлуатації будинку і господарських будівель як окремих об`єктів нерухомості, необхідність проведення переобладнань не потребує, а також великого обсягу затрат матеріального характеру та фізичних зусиль.
Запропонований експертним висновком варіант № ІІ розподілу житлового будинку відповідає найкращим інтересам сторін та за наявних обставин справи є максимально наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників. Оскільки за варіантом № І експертного висновку передбачено влаштування додаткової добудову для окремого входу, щоб перетворити житловий будинок на два ізольовані жилі приміщення. За цим варіантом при здійсненні компенсації вартості одним співвласником іншому, така є більшою ніж за другим варіантом поділу. А також те, що при такому варіанті поділу житлового будинку зменшується площа такого будинку для співвласника, якому виділяється в натурі перший поверх.

Стосовно поділу земельної ділянки, то в цій частині на думку колегії суддів слід віддати перевагу варіанту № І, який передбачає найбільш оптимальну конфігурацію земельних ділянок, які слід виділити в натурі та передати співвласникам, відповідно до знаходження на таких господарських будівель і споруд, які суд передає сторонам у їх власність як окремі об`єкти нерухомості.
Апеляційний суд стверджує про те, що завданням суду при розгляді такої категорії справ є встановлення можливості поділу об`єкта нерухомості, що перебуває в спільній частковій власності, який буде відповідати вимогам, що передбачені будівельними нормами та правилами, коли кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Саме з цією метою у справі призначається судова будівельно-технічна експертиза, за результатами проведення якої судом розглядається найбільш оптимальний варіант поділу нерухомого об`єкта в натурі відповідно до розміру ідеальних часток у спільній частковій власності. Отримання дозволів на перепланування об`єкта нерухомості здійснюється власниками, якщо техніко-юридичними нормами встановлена вимога щодо отримання дозвільних документів у разі втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування чи в інших випадках, передбачених будівельними нормами та правилами.
Проте, наявність чи відсутність станом на час ухвалення судом відповідного рішення таких дозволів чи погоджень, необхідних для фактичного виконання робіт з поділу спірного майна, немає значенні для суду, який ухвалює рішення про поділ незалежно від того, чи є у сторін у справі проектна документація з поділу, чи затверджена вона, чи отримано ними документи на право виконання відповідних будівельних робіт, а також незалежно від того, чи вимагається за законом в конкретному випадку розробка такої проектної документації та отримання дозвільної документації.
Колегія суддів звертає увагу на те, що положення статті 152 ЖК України не стосуються вирішення питань технічної можливості поділу спірної нерухомості та визначення необхідності його здійснення. Тобто, стаття 152 ЖК України не застосовується при вирішенні спору співвласників про поділ спільного майна або про виділ з нього частки.
Тому, зазначене свідчить про те, що відсутність у матеріалах справи технічних висновків про відповідність перепланування спірного будинку будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки тощо не перешкоджає суду ухвалити рішення про суті спору, якщо наявний висновок судової будівельно-технічної експертизи.
Таким чином, у колегії суддів відсутні підстави вимагати від ОСОБА_2 проходження дозвільної процедури за правилами статті 152 ЖК України до ухвалення судом рішення про поділ спірного нерухомого майна.
Отже, ухвалення рішення суду про поділ нерухомого майна в натурі між його співвласниками не потребує попереднього (до ухвалення такого рішення) подання до суду сторонами документів, що дають право на виконання відповідних будівельних робіт, навіть у тому випадку, коли такий поділ вимагатиме переобладнання та перепланування спірної нерухомості з проведенням робіт, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.
За наведеного, ОСОБА_2 має усі законні підстави для заявлення вимог про поділ спірного нерухомого майна в даній справі.
Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 450/2380/18.

Вирішуючи питання поділу спірного житлового будинку з виділенням конкретної частини в натурі та передачею у власність, колегія суддів виходить з того, що сторони є рівноправними співвласниками даного будинку. Окрім цього, ОСОБА_2 долучила до матеріалів справи Довідку № 336/1 від 11.12.2020 р. КНП «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з якої слідує, що починаючи з липня 2020 року ОСОБА_2 перебуває під наглядом АЗПСМ №1 у зв`язку із наявністю діагнозу: облітеруючий ендартеріїт, переміжна кульгавість, ХНК ІІ ступеня. Заборонено великі фізичні навантаження, підйом по сходах, біг. Дана довідка видана на основі амбулаторної карти пацієнта, т.1, а.с. 40.
ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи докази на підтвердження тієї обставини, що ним з ОСОБА_9 укладено шлюб 21.12.2016 року. Та ІНФОРМАЦІЯ_1 в подружжя народився син ОСОБА_10 . Відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків станом на 02.12.2024 р., відсутні. Згідно консультаційного висновку спеціаліста – лікаря невролога, ОСОБА_11 має дегенеративно – дистрофічне захворювання хребта, т.2, а.с. 79, 79 (на звороті) 82, 82 (на звороті).
Аналізуючи зазначені докази, колегія суддів констатує той факт, що захворювання ОСОБА_2 як співвласника житлового будинку має першочергове значення перед захворюванням дружини ОСОБА_1 . Крім цього, ОСОБА_2 є старшою за ОСОБА_11 , а сам ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження наявності захворювання яке б перешкоджало йому нормально пересуватись.
Беручи до уваги зазначене в сукупності, колегія суддів вважає, що при поділі спірного житлового будинку, перший поверх належить передати ОСОБА_2 , а мансардний поверх передати ОСОБА_1 , що є справедливим та відповідає фактичним обставинам даної справи. 

Відповідно до експертного висновку № 147 від 22.10.2020 р. на земельній ділянці АДРЕСА_1 , загальною площею 662,0 м.кв. знаходяться господарські будівлі та споруди, а саме: АДРЕСА_3 під літерою З.
Сторонами у ході судового розгляду визнано, що будівля Гаражу під літерою З побудована без відповідних дозвільних документів, тому має статус самочинного будівництва, у зв`язку із чим, такий об`єкт не підлягає поділу між сторонами.
Стосовно заперечень ОСОБА_1 з приводу того, що в 2011 року без відповідних дозвільних документів було побудовано навіс-альтанку під літерою Ж (в його техпаспорті від 2021 під літерою Л); сарай під літерою Д (в його техпаспорті від 2021 під літерою КК1). Зазначені доводи колегія суддів не приймає з тих підстав, що факт законного будівництва вказаних об`єктів стверджується договором придбання спірного будинку від 31.05.2000 та генеральним планом (схемою) дворогосподарства станом на 2007 рік. Крім цього, право власності сторін на ці надвірні й господарські будівлі в 1/2 частині за кожним станом на грудень 2019 року підтверджено постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду в справі № 308/13952/14-ц. Отже, законність побудови цих споруд є доведеною. 
Відтак, поділу між сторонами підлягають тільки господарські будівлі та споруди, а саме: АДРЕСА_3 під літерою Д та Навіс під літерою Ж.
Господарські будівлі під літерою Б (сарай, вартістю 38461,64 грн.) і Ж (навіс, вартістю 15384,80 грн.) розташовані поруч, тому правильним буде передання їх у власність одному співвласнику, а не по одному кожному із співвласників, тим більше, що їх загальна вартість становить суму 53 846,44 (38461,64+15384,80) гривень. Інша господарська будівля під літерою Д (сарай, вартістю 50124,60 грн.).
За наведеної обставини, колегія суддів дійшла до висновку, що ОСОБА_2 слід виділити у натурі та передати у власність сарай під літерою Д, вартістю 50124,60 грн., а ОСОБА_1 виділити у натурі та передати у власність сарай під літерою Б, вартістю 38461,64 грн. і навіс під літерою Ж, вартістю 15384,80 грн. 
Оскільки вартість господарських будівель, що передаються у власність ОСОБА_1 більша за вартість господарської будівлі, що передається у власність ОСОБА_2 на суму 3721,84 грн., тому, ОСОБА_1 належить компенсувати ОСОБА_2 суму 1860,92 (3721,84 : 2) гривень, яка перевищує 1/2 частку в даних господарських будівлях і спорудах, належної ОСОБА_1 .
Відтак, розподіл земельної ділянки на якій знаходяться зазначені господарські будівлі та споруди слід здійснити у відповідності до плану розподілу домоволодіння АДРЕСА_1 зазначеного в Додатку V, Варіанту І, а саме: виділити в натурі та передати у власність ОСОБА_2 1/2 частку земельної ділянки під літерою S1, а площею – 172,12 м.кв.; виділити в натурі та передати у власність ОСОБА_1 1/2 частку земельної ділянки під літерою S2, а площею – 172,12 (135,92+36,2) м.кв., та залишити в загальному користуванні сторін земельну ділянку під літерою S заг.кор., а площею – 157,5 м.кв. 

Стосовно самочинно збудованої будівлі Гаража під літерою З, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. 
До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України). 
Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до частин першої, третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. 
Набуття права власності на об`єкти незавершеного будівництва визначено у статті 331 ЦК України. За змістом частини другої цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
У частині першій статті 376 ЦК України визначається поняття самочинного будівництва. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга зазначеної статті). 
Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041, визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна.
Згідно з пунктом 2.3 зазначеної Інструкції не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. 
Висновок про те, що самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу зробив і Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 15 листопада 2021 року у справі № 279/790/18, від 17 листопада 2021 року у справі № 182/4522/19, від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19, від 09 березня 2023 року у справі № 127/28862/21 та інші.
Послідовна і судова практика Великої Палати Верховного Суду стосовно висновку про те, що особа не набуває права власності на самочинне будівництво (постанови від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 та від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17.
Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. 
За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). 
У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію.
Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання.
Зазначений правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19.
З досліджуваної частини висновку експертного за № 147 від 22.10.2020 р. вбачається, що на земельній ділянці АДРЕСА_1 , загальною площею 662,0 м.кв. знаходиться господарська будівля Гаражу під літерою З. Технічні параметри даної будівлі такі: рік побудови – не зазначено; площа основи – 24,0 м.кв.; висота будівлі – 2,1 м.кв.; будівельний об`єм будівлі – 50 м.куб. Характеристики конструктивних елементів наступні: фундамент – бутобетонний; стіни – цегла; перекриття – залізобетонне; дах і покрівля – дерев`яні конструкції даху, бітумна черепиця; підлога – цементна стяжка; ворота – металеві; інженерні мережі – електропостачання.
При здійсненні розрахунку вартості Гаражу під літерою З, експертом зазначено, що на день проведення експертизи дана будівля незавершена будівництвом, а саме: відсутнє електрозабезпечення, відсутній дверний блок, внутрішні оздоблювальні роботи, покриття підлоги. Фізичний знос становить 20%. Відтак, ринкова вартість будівлі Гаражу під літерою З на день проведення експертизи становить суму 185 113,60 гривень.
Оскільки, сторони володіють кожний в 1/2 частці у спільній частковій власності, тому виходячи з даної обставини кожному із суми 185 113,60 гривень належить по 92 556,80 гривень в самочинно збудованій будівлі Гаражу під літерою З. 
ОСОБА_2 до позовної заяви долучила довідку від 12.05.2016р. за № 31/7/1-167д з Територіального сервісного центру 2141, з якої вбачається, що згідно бази даних підсистеми НАІС ЄДР МВС на її ім`я значиться зареєстрованим з 08.04.2004 р. автомобіль Фольксваген-Кадді, 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , т.1, а.с. 35.
У зв`язку із цим, колегія суддів вважає за необхідне виділити ОСОБА_2 в натурі та передати у власність будівельні матеріали і конструктивні елементи, що використані при будівництві Гаражу під літерою З, а саме: бутобетонний фундамент; цеглу; залізобетонне перекриття; дерев`яні конструкції даху з бітумною черепицею; цементну стяжку підлоги; металеві ворота; електропроводка, загальною вартістю 185 113,60 гривень, з якої компенсувати ОСОБА_1 половину таких в розмірі суми 92 556,80 гривень. 

Згідно роз`яснення експерта ОСОБА_3 від 18.12.2024р. за № 748/147/1/2024 шляхом доповнення висновку № 147 від 22.10.2020 року, визначено, що вартість ремонтно-будівельних робіт, та матеріалів, які необхідно виконати для забезпечення Варіанту № 2 реального розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності до Висновку № 147 від 22.10.2020 року, становить суму 225 941,00 гривню (дивитись Форма №5 Варіант ІІ).
Для перетворення виділених приміщень в ізольовану частину в житловому будинку ОСОБА_2 належить здійснити на першому поверсі відповідні будівельні роботи, які полягають у збудуванні цегляної перегородки між приміщенням 1 площею 9,2 м2 та приміщенням 2 площею 2,9 м2, загальною площею 0,4 м2; влаштувати додаткові дверний та віконний прорізи у приміщенні 1 та влаштувати вхідний тамбур площею 2,2 м2, вартість таких робіт орієнтовно становить суму 44.475,00 (225.941,00 – 181.466,00) гривень.
Також для перетворення виділеної частки в ізольовані приміщення на мансардному поверсі ОСОБА_1 належить встановити додатковий дверний проріз між приміщенням кухні площею 7,5 м2 та приміщенням коридору площею 4,1 м2; віконний проріз в приміщенні суміщеного санвузла площею 8.2м2 та в приміщенні кухні площею 7,5 м2 влаштувати перегородку площею 0,7 м2 для створення приміщення кухні, за рахунок приміщення холу, вартість таких робіт орієнтовно становить суму 181.466,00 (225.941,00 – 44.475,00) гривень.
       Від загальної суми 225.941,00 гривня, яка необхідна для здійснення ремонтно-будівельних робіт, та матеріалів, які необхідно виконати для забезпечення Варіанту № 2 реального розподілу спірного житлового будинку, 1/2 частка від цієї суми становить 112 970,50 гривень. Відтак, ОСОБА_2 необхідно відшкодувати ОСОБА_1 вартість своєї частки будівельних робіт, яка є меншою на суму 68.495,50 (112.970,50 - 44.475,00) гривень від 1/2 частки необхідних робіт по здійсненню перетворення виділених приміщень в ізольовані частини житлового будинку. 

       Апеляційним судом при вирішенні питання щодо виділення в натурі та передання у власність сторін по 1/2 частки в житловому будинку АДРЕСА_1 було взято до уваги при реальному поділі Варіант ІІ, який викладено у Висновку експерта № 147 від 22.10.2020 року.
За даним варіантом поділу, загальна площа будинку, яка підлягатиме розподілу становить – 137,1 м2. Тож, ідеальна 1/2 частка кожного із співвласників становитиме по 68,55 м2 (137,1 : 2) за кожним.
       Колегія суддів, виділила в натурі та передала у власність ОСОБА_2 приміщення підвалу, всього – 9,7 м2; приміщення першого поверху будинку, всього – 51,6 м2, а разом загальною площею – 61,3 м2. Зазначена площа є меншою від ідеальної 1/2 частки в житловому будинку на 7,25 (68,55 - 61,3) м2.
       Та разом з цим, загальна площа ОСОБА_1 у будинку складає 75,8 м2, яка складається з тамбуру зі сходами на першому поверсі – 6,8 м2, та мансардного поверху – 69,0 м2. Відтак, ідеальна 1/2 частка ОСОБА_1 в житловому будинку є більшою на 7,25 (75,8 - 68,55) м2. 
       Експертом у висновку № 147 від 22.10.2020 року визначено, що вартість 1 м2 житлового будинку становить суму в розмірі 15 365,69 гривень.
       Відтак, вартість 7,25 м2, яка є меншою від ідеальної частки в житловому будинку - 68,55 м2 на яку має право ОСОБА_2 , становить суму в розмірі 111.401,25 (15365,69 х 7,25) гривня, яку ОСОБА_1 повинен відшкодувати ОСОБА_2 . 

Зважуючи на те, що апеляційний суд дійшов до висновку стосовно спроможності здійснення поділу спірного житлового будинку, то у цьому разі на виконання вимог частини другої статті 367 ЦК України право спільної часткової власності між співвласниками на даний житловий будинок припиняється.

Окрім наведеного, колегія суддів наголошує, що Європейський суд з прав людини вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. 
А тому, апеляційний суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
А звідси, апеляційний суд з огляду на викладене зазначає, що сторонам надано вичерпну відповідь на всі вагомі, ключові та доречні питання, порушені в апеляційній скарзі, які мають значення для вирішення даного спору.
       Зважуючи на встановлене у контексті вимоги пунктів 1 - 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, колегія суддів належним чином дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшла обґрунтованого висновку про те, що право позивачки у спірних правовідносинах є частково порушеним, тому такі позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за вищенаведених доводів, та у зв`язку із цим і доводи апеляційної скарги є частково підставними.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.
       Позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 10510,00 гривень, який підлягає стягненню з відповідача а.с. 2.

Зважуючи на встановлене та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381 – 384 ЦПК України, апеляційний суд 

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2022 року скасувати та постановити у даній справі постанову про часткове задоволення позову.

Виділити в натурі та передати у власність ОСОБА_2  1/2 частку в житловому будинку  АДРЕСА_1 загальною площею 61,3 м2, що зазначено у Варіанті ІІ Додатку IV експертного висновку № 147 від 22.10.2020 р., яка складається з приміщень підвалу: 2,8 м2 та 6,9 м2, а всього 9,7 м2; з приміщень першого поверху будинку, а саме: коридору – 2,7 м2, суміщеного санвузла – 4,3 м2, кухні – 15,4 м2, житлової кімнати – 11,2 м2, житлової кімнати – 18,0 м2, а всього 51,6 м2.

Виділити в натурі та передати у власність ОСОБА_2 1/2 частку земельної ділянки площею 172,12 м2, позначеної на плані експертного висновку № 147 від 22.10.2020 р. у Варіанті І Додатку № V під літ. S1 в АДРЕСА_1 .

Виділити в натурі та передати у власність ОСОБА_2 1/2 частку господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , що позначені на плані експертного висновку № 147 від 22.10.2020 р. у Варіанті І Додатку № V під літ. «Д» (сарай) загальною вартістю 50124,6 грн., а також конструктивні елементи та будівельні матеріали, що використані на будівництво гаражу, позначені під літ. «З» вартістю 185113,6 грн.

Виділити в натурі та передати у власність ОСОБА_12 1/2 частку з житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 75,8 м2, що зазначено у Варіанті ІІ Додатку IV експертного висновку № 147 від 22.10.2020 р., яка складається з приміщень першого поверху будинку: тамбуру зі сходами, а всього 6,8 м2, приміщення мансардного поверху, а саме: сходів – 5,3 м2, холу – 13,5 м2, житлової кімнати – 30,4 м2, суміщеного санвузла – 8,2 м2, коридору – 4,1 м2, кухні – 15,4 м2, а всього 69,0 м2.

Виділити в натурі та передати у власність ОСОБА_12 1/2 частку земельної ділянки площею 172,12 м2, позначеної на плані експертного висновку № 147 від 22.10.2020 р. у Варіанті І Додатку № V під літ. S2 в АДРЕСА_1 . 

Виділити в натурі та передати у власність ОСОБА_12 1/2 частку господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , позначених на плані експертного висновку № 147 від 22.10.2020 р. у Варіанті І Додатку № V під літ. «Ж» (навіс) загальною вартістю 15384,80 грн., та під літ. «Б» (сарай) загальною вартістю 38461,64 грн. 

Залишити у спільному користуванні співвласників будинку  АДРЕСА_1 вхідний тамбур на першому поверсі будинку площею 2,2 м2, що зазначено у Варіанті ІІ Додатку IV експертного висновку № 147 від 22.10.2020 р.

Залишити у спільному користуванні співвласників земельну ділянку площею 157,5 м2, позначену на плані експертного висновку № 147 від 22.10.2020 р. у Варіанті І Додатку № V під літ. «Sс.к.» в АДРЕСА_1 . 

Для перетворення виділених приміщень в ізольовану частину в житловому будинку ОСОБА_2 належить здійснити на першому поверсі слідуючи будівельні роботи: збудувати цегляну перегородку між приміщенням 1 площею 9,2 м2 та приміщенням 2 площею 2,9 м2, загальною площею 0,4 м2; влаштувати додаткові дверний та віконний прорізи у приміщенні 1 та влаштувати вхідний тамбур площею 2,2 м2, вартість яких орієнтовно становить суму 44475,00 грн.

Для перетворення виділеної частки в ізольовані приміщення на мансардному поверсі ОСОБА_12 належить встановити додатковий дверний проріз між приміщенням кухні площею 7,5 м2 та приміщенням коридору площею 4,1 м2; віконний проріз в приміщенні суміщеного санвузла площею 8.2м2 та в приміщенні кухні площею 7,5 м2 влаштувати перегородку площею 0,7 м2 для створення приміщення кухні, за рахунок приміщення холу, вартість яких орієнтовно становить суму 181466,00 грн.

ОСОБА_2 відшкодувати ОСОБА_12 вартість робіт у сумі 68 495,5 грн., які необхідно здійснити для перетворення виділених приміщень в ізольовані частини житлового будинку, що складатиме половину від загальної вартості таких робіт. 

Внаслідок відхилення від ідеальної частки житлового будинку, що становить 68,55 м2, ОСОБА_12 слід відшкодувати ОСОБА_2 вартість площі 7,25 м2, що є меншою від ідеальної частки в житловому будинку, яка становить суму в розмірі 111401,25 грн. 

ОСОБА_12 відшкодувати ОСОБА_2 вартість господарських будівель та споруд, яка на суму в розмірі 1860,92 грн. є більшою за половину вартості таких будівель.

ОСОБА_2 відшкодувати ОСОБА_12 половину вартості конструктивних елементів та будівельних матеріалів використаних на будівництво гаражу під літ. «З» у сумі 92556,8 грн. 

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_12 на житловий будинок АДРЕСА_1 , надвірні споруди та земельну ділянку за даною адресою, виділивши кожному з вказаних співвласників по 1/2 частці в натурі.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 10 510,00 гривень, судового збору.

Постанова ухвалена в порядку ч. 6 ст. 259 ЦПК України набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 09 січня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: