Ухвала        
 
07 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 357/12982/23
провадження № 61-2044ск25 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою   ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» про скасування державної припинення оренди земельної ділянки, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 19 лютого 2025 року через підсистему Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року.
 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; від 09 грудня 2020 року у справі № 759/19492/18; від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; від 16 липня 2020 року у справі № 909/452/19, від 17 серпня 2020 року у справі № 925/1067/19; від 19 серпня 2020 року у справі № 910/6029/17; від 22 жовтня 2020 року у справі № 904/4387/19; від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18; від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19; від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19; від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
 
Окрім цього, ОСОБА_1 у касаційній скарзі також підставою касаційного оскарження судового рішення вказує пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Разом з тим, указана підстава касаційного оскарження судового рішення ОСОБА_1 не обґрунтовано. Формальна вказівка на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України не свідчить про обґрунтування особою, яка подала касаційну скаргу, підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України. ОСОБА_1 не зазначено щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, не обґрунтовано неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у цій частині. Тому ОСОБА_1 не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, і згідно пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга у цій частині підлягає поверненню.
 
Керуючись статтями 260, 389, 393, 394, 395, 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі № 357/12982/23.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року в частині підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України повернути.
 
Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 25 березня 2025 року. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        В. І. Крат
 
                                                                                                                      І. О. Дундар 
 
                                                                                                  Є. В. Краснощоков