ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2136/23  Номер провадження 22-ц/814/777/25	Головуючий у 1-й інстанції Герцов О. М.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Одринської Т.В.,
Суддів: Кузнєцової О.Ю., Панченка О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Сальної Н.О., 
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Жолонка О.В.,
представника прокуратури – Лисенко Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві апеляційну скаргу керівника Решетилівської окружної прокуратури І. Сагайдачного на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2023 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Карлівської територіальної громади в особі Карлівської міської ради про визнання права власності на самочинну забудову,
УСТАНОВИВ:
У липні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просив визнати за ним право приватної власності на самочинно збудований магазин (позначений літ. «А-1») загальною площею 35,3 кв.м, з них: приміщення – 32,0 кв.м, санвузол – 3,3 кв.м, шо відповідає класу наслідків (відповідності) об`єктів «СС 1», який розташований по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером 5321610100:50:002:0928, площею 0,003 га та на земельній ділянці з кадастровим номером 5321610100:50:002:0929, площею 0,001 га, цільове призначення – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
В обґрунтування позову зазначено, що він відповідно до договорів особистого сервітуту віл 16.12.2013 та додаткових угод до них є законним користувачем вказаних земельних ділянок, на яких розташований магазин. Він звертався до відділу ДАБК виконавчого комітету Карлівської міської ради із заявою про введення в експлуатацію реконструйованої малої архітектурної форми під магазин, але отримав відмову. Оскільки дії відповідача порушують його права та законні інтереси,  ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.
Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до Карлівської територіальної громади в особі Карлівської міської ради про визнання права власності на самочинну забудову – задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на самочинно збудований магазин (позначений літ. «А-1») загальною площею 35,3 кв.м, з них: приміщення – 32,0 кв.м, санвузол – 3,3 кв.м, шо відповідає класу наслідків (відповідності) об`єктів «СС 1», який розташований по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером 5321610100:50:002:0928, площею 0,003 га та на земельній ділянці з кадастровим номером 5321610100:50:002:0929, площею 0,001 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 побудував магазин літ. А-1, за адресою: АДРЕСА_1 на земельних ділянках, які перебувають у його користуванні, згідно з цільовим призначенням земель; об`єкт самочинного будівництва відповідає будівельним нормам і правилам та придатний для експлуатації за призначенням; визнання за позивачем права власності на магазин не порушує права інших осіб.

Вказане рішення оскаржене прокурором в особі керівника Решетилівської окружної прокуратури І. Сагайдачного в інтересах держави в особі: Державної інспекції архітектури та містобудування України, Карлівської міської ради, виконавчого комітету Карлівської міської ради.
В апеляційній скарзі прокурор просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на час будівництва спірного об`єкту уповноваженим органом на здійснення контролю у сфері будівництва, містобудування та архітектури була Інспекція державного архітектурно будівельного контролю, а на момент звернення позивача до суду - Державна інспекція архітектури та містобудування України (ДІАМ), яка не була залучена до участі у справі в якості належного відповідача.
Судом при ухваленні оскаржуваного рішення вирішено питання, яке відноситься до виключної компетенції органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Суд визнав право власності на самочинне будівництво за відсутності у справі належних і достатніх доказів на підтвердження можливості надійної та безпечної експлуатації реконструйованого об`єкта будівництва. Наданий позивачем Звіт будівельного експерта Коршун С.А. від 16.08.2023 про проведення технічного обстеження не є таким доказом; крім того, експерт не був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. 
Визначений позивачем відповідач у справі – Карлівська міська рада, не порушувала прав та інтересів позивача, тоді як виконавчий комітет Карлівської міської ради, як суб`єкт, що здійснює правомочності щодо державного архітектурно-будівельного контролю, є уповноваженим органом у спірних правовідносинах.
Надання  ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі земельних ділянок на підставі договорів особистого строкового сервітуту здійснено у порушення вимог Земельного кодексу України.
Щодо наявності правових підстав звернення прокурора до суду та дотримання порядку, передбаченого Законом України «Про прокуратуру».
За змістом частини 3 статті 56 ЦПК України прокурор може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, у тому числі шляхом подачі апеляційної скарги.
Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. 
Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. 
Решетилівською окружною прокуратурою, з метою виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», до Державної інспекції архітектури та містобудування України направлено повідомлення за вих № 56/1-6526вих.-24 від 21.10.2024 про наявність можливих порушень інтересів держави та необхідність вжиття заходів реагування до їх поновлення шляхом апеляційного оскарження рішення Карлівського районного суду Полтавської області у справі № 531/2136/23 від 08.09.2023. (а.с. 95)
У відповідь Державною інспекцією архітектури та містобудування України листом за вих № 5612/04/18-24 від 29.10.2024 повідомлено Решетилівську окружну прокуратуру, що судом не вирішувалось питання про її права, свободи та інтереси, обов`язки ДІАМ, зокрема, до повноважень ДІАМ не входить здійснення державної реєстрації права власності. Здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів класу наслідків СС1, СС2, розташованих у межах міста Карлівка, здійснює Карлівська міська рада відповідно до Акту приймання-передачі документів від 09.08.2017 № 80. ДІАМ не було залучено до участі у справі № 531/2136/23 у передбаченому ЦПК України порядку, тому лише після вступу у справу у передбаченому законом порядку ДІАМ вчинятиме дії, спрямовані на захист інтересів держави у сфері містобудування. (а.с. 99-100)
Також, Решетилівською окружною прокуратурою у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Карлівської міської ради було направлено повідомлення за вих № 56/1-6525вих.-24 від 21.10.2024 про виявлені порушення законодавства та запропоновано оскаржити в апеляційному порядку рішення у справі № 531/2136/23 від 08.09.2023. (а.с. 102-106)
У відповідь Карлівською міською рада листом за вих № 12.2-14/2730 від 07.11.2024 повідомлено Решетилівську окружну прокуратуру, що 20.10.2023 ОСОБА_1 через ЦНАП Виконавчого комітету Карлівської міської ради направлено Декларацію про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкту (магазину за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер 5321610100:50:002:0929), на яке визнано право власності за рішення суду. За наслідком опрацювання вказаної декларації внесено відомості до Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Карлівською міською радою апеляційна скарга на рішення Карлівського районного суду Полтавської області у справі № 531/2136/23 не подавалася. (а.с. 107)
Крім того, Решетилівською окружною прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Виконавчого комітету Карлівської міської ради було направлено повідомлення за вих № 56/1-75-2767вих.-24 від 05.11.2024 про виявлені порушення законодавства витребувано інформацію щодо фактів звернення ОСОБА_1 з приводу самочинного будівництва, та запропоновано вжити заходів щодо рішення у справі № 531/2136/23 від 08.09.2023. (а.с. 120-123) 
У відповідь Виконавчим комітетом Карлівської міської ради листом за вих № 12.2-14/2731 від 07.11.2024 повідомлено Решетилівську окружну прокуратуру, що 20.10.2023 ОСОБА_1 через ЦНАП Виконавчого комітету Карлівської міської ради направлено Декларацію про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкту (магазину за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер 5321610100:50:002:0929), на яке визнано право власності за рішення суду. За наслідком опрацювання вказаної декларації внесено відомості до Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Виконавчим комітетом Карлівської міської ради апеляційна скарга на рішення Карлівського районного суду Полтавської області у справі № 531/2136/23 не подавалася. (а.с. 124)
Оскільки уповноваженими органами не вчинено дій на оскарження рішення Карлівського районного суду Полтавської області у справі № 531/2136/23, прокурором листами від 08.11.2024 (а.с. 119, 125, 101) повідомлено Державну інспекцію архітектури та містобудування України, Карлівську міську раду та Виконавчий комітет Карлівської міської ради про підготовлення та подання апеляційної скарги.
Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 181/1229/19, прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Враховуючи те, що прокурором дотримано вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо попереднього повідомлення уповноважених органів про необхідність вжиття заходів в інтересах держави у спірних правовідносинах шляхом оскарження рішення суду першої інстанції, та фактичне повідомлення органами прокурора про невжиття чи відсутність підстав для вчинення ними таких дій, - звернення прокурора до суд із апеляційною скаргою суд вважає обґрунтованим.
Вступ прокурора у справу шляхом подачі апеляційної скарги в інтересах держави в особі вказаних вище державою уповноважених органів, спрямований на відновлення законності у сфері суспільно значимого питання - дотримання законності у сфері містобудування та дотримання порядку узаконення об`єктів самочинного будівництва.
Відзив на апеляційну скаргу в межах встановленого апеляційним судом процесуального строку (до 30 грудня 2024 року) не надходив.
07.01.2025 до апеляційного суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Жолонка О.В., надійшли письмові пояснення.
Місцевим судом установлено, що на підставі договору особистого сервітуту б/н від 16.12.2013, укладеного з Карлівською міською радою, та угоди про продовження дії договору особистого сервітуту б/н від 21.11.2018 ОСОБА_1 користується земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером 5321610100:50:002:0928, площею 0,003 га, цільове призначення – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; вид речового права: право користування земельною ділянкою сервітут); термін дії речового права: 21.11.2048. (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 151407816, а.с. 6)
Також, на підставі договору особистого сервітуту б/н від 16.12.2013, укладеного з Карлівською міською радою, та угоди про продовження дії договору особистого сервітуту б/н від 21.11.2018, ОСОБА_1 користується земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером 5321610100:50:002:0929, площею 0,001 га, цільове призначення – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; вид речового права: право користування земельною ділянкою сервітут); термін дії речового права: 21.11.2048. (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 151405732, а.с. 7)
Згідно з технічним паспортом на групу нежитлових приміщень, які є самостійним об`єктом нерухомого майна по АДРЕСА_1 , виготовлений ТОВ «БТІ М» станом на 08.08.2023 (реєстраційний номер ТІ01:9817-4362-3287-7875, інвентаризаційна справа № 9290) за вказаною адресою знаходяться: приміщення літ. А-1, 1 поверх, 32,3 кв.м; санвузол пл. 3,3 кв.м. Загальна площа приміщень: 35,3 кв.м; рік спорудження/реконструкції: 2011. (а.с. 21-24)
Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження ПП «Лубнитехбуд» 16.08.2023, складеного будівельним експертом Коршуном Сергієм Анатолійовичем на замовлення ОСОБА_1 щодо нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації, в тому числі відповідності державним будівельним нормам щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення (для будинків і споруд цивільного призначення, у тому числі багатоквартирних житлових будинків незалежно від класу наслідків (відповідальності), були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції об`єкта, фундаменти, стіни, перекриття, підлога, покрівля, ворота, інженерні мережі, обладнання та встановлено їх готовність до експлуатації. За результатами проведеного технічного обстеження об`єкта, конструкції стан, який оцінюється як непридатний до нормальної експлуатації або аварійний – не виявлено. Встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації нежитлового приміщення. (а.с. 25-30)
Листом Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області № 3 від 26.05.2022, на звернення ОСОБА_1 щодо введення в експлуатацію самовільно реконструйованої малої архітектурної форми під магазин по провулку Спартака у м. Карлівка Полтавської області, клас наслідків (відповідальності) об`єкта (СС1), повідомлено, що Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011, не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів, а тому такі об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності у судовому порядку. (а.с. 8)
Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що  ОСОБА_1 побудував магазин літ. А-1, за адресою: АДРЕСА_1 на земельних ділянках, які перебувають у його користуванні згідно з рішенням колегіального органу, із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на території Карлівської міської ради за вказаною адресою. Об`єкт самочинного будівництва відповідає будівельним нормам і правилам та придатний для експлуатації за призначенням. Визнання права власності на магазин не порушує права інших осіб, тому позовна заява може бути задоволена.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступного висновку. 
Згідно із ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. 
Частиною третьою вказаної статті передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. 
Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 4 ст. 263 ЦПК України)
У постанові Верховного Суду від 14.07.2020 у справі № 761/43044/16-ц зроблено наступний правовий висновок щодо застосування статті 376 ЦК України, а саме, що згідно із частиною першою вказаної статті самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. 
У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.
При розгляді справ, пов`язаних із самочинним будівництвом, слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.
За загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).
Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.
Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2019 року справа № 306/2140/17, від 18 лютого 2019 року справа № 308/5988/17-ц, від 05 червня 2019 року справа № 509/2959/17, від 26 грудня 2018 року справа № 727/720/17, від 07 лютого 2018 року справа № 127/18746/15-ц.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, приміщення літ. А-1, 1 поверх, 32,3 кв.м; санвузол пл. 3,3 кв.м, побудовані за адресою: АДРЕСА_1 – є об`єктом самочинного будівництва, 2018 року спорудження. 
Будівництво здійснене без документів, що дають право на виконання будівельних робіт Приміщення у передбаченому законом порядку до експлуатації не приймались.
Земельна ділянка, на якій розташовані вказані об`єкти самочинного будівництва, а саме: кадастровий номер 5321610100:50:002:0929, площею 0,001 га, цільове призначення – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, перебуває у користуванні позивача на підставі договору особистого сервітуту від 16.12.2013 та угоди про продовження дії договору особистого сервітуту від 21.11.2018, тобто передана у користування останнього під час наявності на ній самочинно збудованого нерухомого майна.
Разом із тим, у справі, яка переглядається, відсутні дані щодо станом на час звернення позивача до суду із вказаним позовом (28.07.2023) він звертався до уповноважених органів держави, з метою дотримання досудового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів нерухомого майна.
Суд не може підміняти собою органи державної влади, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно та введення його в експлуатацію.
Наявна в матеріалах справи відповідь Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області № 3 від 26.05.2022, на звернення ОСОБА_1 , стосується введення в експлуатацію самовільно реконструйованої малої архітектурної форми під магазин по провулку Спартака у м. Карлівка Полтавської області (а.с. 8), тоді як спірний об`єкт самочинного будівництва розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зазначений лист Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області № 3 від 26.05.2022 не містить конкретизації об`єкту самочинного будівництва та не є рішенням про відмову уповноваженого органу у вирішенні питання введення в експлуатацію спірного об`єкта самочинного будівництва.
Апеляційний суд зазначає, що на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом (24.11.2023) органом, уповноваженим державою на здійснення контролю за додержанням вимог законодавства у сфері будівництва, містобудування та архітектури є Державна інспекція архітектури та містобудування України (ДІАМ).
Враховуючи те, що матеріали справи не містять належних і достатніх доказів звернення позивача до компетентного органу стосовно узаконення самочинно збудованого нерухомого майна, а також про відмову цього органу у вирішенні спірного питання, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво.
Доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є обґрунтованими.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищезазначені висновки апеляційного суду, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 282 ЦПК України у випадку скасування або зміни судового рішення в постанові апеляційного суду, зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції; також апеляційний суд здійснює розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки за результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відмову у задоволенні позову, з позивача на користь Полтавської обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір, сплачений останньою за подачу апеляційної скарги у сумі 1 610,40 грн. 
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3, 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376, статтями 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу керівника Решетилівської окружної прокуратури І. Сагайдачного - задовольнити. 
Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2023 року – скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Карлівської територіальної громади в особі Карлівської міської ради про визнання права власності на самочинну забудову – відмовити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавської обласної прокуратури 1 610,40 грн судового збору за подачу апеляційної скарги. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 25 лютого 2025 року. 

Головуючий суддя                                                          Т.В. Одринська

Судді                                                                         О.Ю. Кузнєцова

О.О. Панченко