ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року 
м. Київ

cправа №  922/2961/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О., 
секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:
прокуратури - Валевач М. М. (прокурор за посвідченням)
відповідача-1 - не з`явилися,
відповідача-2 - Австаф`євої О. В. (адвокат),
відповідача-3 - Австаф`євої О. В. (адвокат),
третьої особи - не з`явилися,

розглянув касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.11.2024 (судді: Гребенюк Н. В. - головуючий, Плахов О. В., Слободін М. М.) у справі
за позовом Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області
до: 1) Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, 2) фізичної особи - підприємця Томка Андрія Івановича, 3) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Красноградська міська рада,
про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору, зобов`язання вчинити дії.
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1. У вересні 2019 року до господарського суду звернувся керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області з позовом, в якому просив суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 18.06.2014 № 1292-СГ; 
- визнати недійсним, укладений 07.07.2014 між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та Томком А. І. договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 6,1235 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 24.07.2014 № 6459644; 
- визнати недійсним укладений 01.06.2018 між фізичною особою - підприємцем Томком А. І. та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія" (далі - СТОВ "Мрія"), договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 6,1235 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.07.2018 № 27162573;
- зобов`язати фізичну особу - підприємця Томка А. І. повернути, а Головне управління Держгеокадастру у Харківській області прийняти земельну ділянку загальною площею 6,1235 га, що знаходиться за адресою: Кирилівська сільська рада Красноградського району Харківської області, кадастровий номер 6323381000:04:000:0094, вартістю - 216 493,99 грн.
2. В обґрунтування позову прокурор посилався на те, що Томко А. І., зловживаючи своїм правом, визначеним частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), отримав 2 земельні ділянки на території Красноградського району Харківської області, у тому числі 6,1235 га на території Кирилівської сільської ради Красноградського району, без обґрунтування перспектив діяльності фермерського господарства, яке було утворене лише під час судового розгляду Красноградським районним судом, штучно застосувавши пільговий порядок отримання землі для ведення фермерського господарства та не маючи наміру самостійно господарювати на цих ділянках, а отримав їх в інтересах СТОВ "Мрія".
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.09.2021 (суддя Лаврова Л. С.) позовні вимоги задоволено частково: визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 18.06.2014 № 1292-СГ; скасовано державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 24.07.2014 № 6459644 договору оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 6,1235 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, укладеного 07.07.2014 між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та Томко А. І.; скасовано державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17.07.2018 № 27162573 договору суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 6,1235 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, укладеного 01.06.2018 між фізичною особою - підприємцем Томко А. І. та СТОВ "Мрія"; у решті позовних вимог - відмовлено.
4. Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що при передачі земельної ділянки для ведення фермерського господарства було порушено вимоги законодавства, зокрема статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" та статей 116, 123, 134 ЗК України, тому договір оренди є нікчемним, оскільки останній порушує публічний порядок. Водночас спірна земельна ділянка на час вирішення спору знаходиться у комунальній власності, а тому не підлягає поверненню державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, у зв`язку з чим суд відмовив у задоволенні позову в цій частині. Крім того, суд визнав поважними причини звернення прокуратури з пропуском строків позовної давності, оскільки факт порушення вимог законодавства щодо надання у користування спірною земельною ділянкою виявлено прокуратурою лише у червні 2017 року.
5. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.11.2024 рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2021 скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру, скасування державної реєстрації договору оренди та суборенди земельної ділянки, у цих частинах ухвалено нове судове рішення, яким визнано недійсним, укладений 07.07.2014 між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та Томко А. І. договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 6,1235 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, скасовано державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 24.07.2014 № 6459644; у задоволенні інших позовних вимог в цій частині відмовлено; рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2021 в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення змінено шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови; в іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2024 у справі №922/2961/19 залишено без змін.
6. Постанову мотивовано тим, що позовна вимога про визнання незаконним та скасування наказу Головним управлінням Держземагенства у Харківській області, який є актом одноразового застосування, він вичерпав свою дію шляхом виконання, а тому така вимога є неефективним та неналежним способом захисту. Водночас суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що передача в оренду Томку А. І. земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства відбулась з порушенням вимог статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України, статей 7, 12 Закону України "Про фермерське господарство", а тому спірний договір оренди визнав недійсним відповідно до частини 1 статті 230 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Договір суборенди суд апеляційної інстанції визнав неукладеним, оскільки як з боку орендаря (Томко А. І. не мав повноважень діяти в такому статусі), так і з боку власника земельної ділянки (згода якого потрібна для укладення договору) не вчинялися дії, спрямовані на набуття СТОВ "Мрія" права оренди. Стосовно позовних вимог про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди і права суборенди, суд апеляційної інстанції зазначив, що такі вимоги не відповідають належному способу захисту. Суд апеляційної інстанції також погодився з висновком місцевого суду про поважність причин звернення прокуратури з пропуском строків позовної давності.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. У касаційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Харківській області просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.11.2024 та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимогах керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області відмовити в повному обсязі.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
8. На обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник посилається на застосування в оскаржуваних судових рішеннях судами попередніх інстанцій норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених:
-          у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 907/50/16, постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2023 у справі № 922/3589/21 щодо пропуску прокурором строку позовної давності;
-          у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц щодо відмови в позові до неналежного відповідача, скаржник вважає, що за вимогами про визнання договору оренди недійсними Головне управління Держгеокадастру не може бути відповідачем, оскільки у зв`язку із змінами нормативно-правового регулювання земельних відносин та внесення змін до ЗК України не є стороною цього договору.
При цьому скаржник наголошує на тому, що прокуратура могла довідатися про стверджувані порушення земельного законодавства у будь-який момент з дня прийняття оскаржуваного наказу, оскільки в прокуратури, відповідно до Закону України "Про прокуратуру" не було і немає жодних обмежень щодо звернення до органів виконавчої влади для встановлення наявності підстав представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим законом та процесуальним законодавством. 
Скаржник зазначає, що Головне управління Держгеокадастру вибуло з правовідносин оренди, однак це було проігноровано судом апеляційної інстанції.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
9. Прокурор у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваній постанові.
Інші учасники справи не скористалися правом на подання відзиву на касаційну скаргу.
Розгляд справи Верховним Судом 
10. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.01.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.11.2024 у справі № 922/2961/19 та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 18.02.2025.
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
11. Головним управлінням Держземагенства у Харківській області (правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади") 22.11.2013 видано наказ № ХА/63233 81000:04:000/00000556 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", пунктом 1 якого Томку А. І. надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення для передачі в оренду земельної ділянки, розташованої за межами с. Червоне Красноградського району Харківської області, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (вид угідь-рілля), орієнтовною площею 6,0800 га для ведення фермерського господарства.
12. 18.06.2014 Головним управлінням Держземагенства у Харківській області видано наказ №   1292-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду", за змістом якого:
- затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки Томку А. І. для ведення фермерського господарства із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення) за межами с. Червоне Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області (пункт 1);
- гр. Томку А.І. надано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 6,1235 га ріллі, кадастровий номер 6323381000:04:000:0094, строком на 49 років, для ведення фермерського господарства (пункт 2).
13. На підставі зазначених наказів 07.07.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області (орендодавець) та Томком А. І. (орендар) укладено договір оренди землі, який 24.07.2014 зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області, за умов якого орендодавець передав у користування орендарю в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 6323381000:04:000:0094, площею 6,1235 га, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Червоне Кирилівської сільської ради на території Красноградського району Харківської області.
14. 01.07.2015 між Томком А. І. та СТОВ "Мрія" укладено договір суборенди цієї земельної ділянки, який 03.07.2015 зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області.
15. Посилаючись на те, що передача спірної земельної ділянки відбулася із порушенням норм діючого законодавства, Первомайською місцевою прокуратурою 11.07.2017 подано позовну заяву до Красноградського районного суду Харківської області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, Томка А. І. та СТОВ "Мрія" про визнання незаконним та скасування наказів, визнання недійсними договору оренди та договору суборенди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації, повернення земельних ділянок.
16. 07.12.2017 під час слухання справи в суді Томко А. І. зареєстровано як фізична - особа підприємець.
17. 11.12.2017 між Томком А. І. та СТОВ "Мрія" укладено угоду про дострокове розірвання договору суборенди землі, яку 11.12.2017 зареєстровано сектором державної реєстрації Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області.
18. В подальшому 01.06.2018 між фізичною - особою підприємцем Томко А. І. та СТОВ "Мрія" укладено договір суборенди земельної ділянки, кадастровий номер 6323381000:04:000:0094, площею 6,1235 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Кирилівської сільської ради на території Красноградського району Харківської області, який (договір) 17.07.2018 зареєстровано державним реєстратором Красноградської районної державної адміністрації Харківської області.
19. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 20.11.2018 у справі №   626/1056/17 закрито провадження та повідомлено, що спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.
20. Прокурор стверджує, що при подачі до Головного управління Держземагенства у Харківській області Томко А. І. клопотання, останній не обґрунтував розмір земельної ділянки, про яку йшлося в клопотанні, з урахуванням можливості її обробітку та не зазначив при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. Тобто, майбутній фермер для отримання земельної ділянки великої площі не довів, що новостворене фермерське господарство матиме змогу самостійно, силою та працею членів фермерського господарства, обробляти отриманні у користування землі, чи має він власну техніку для обробітку землі, ресурси для залучення найманих працівників чи оренди сільськогосподарської техніки, потенційних контрагентів, тощо.
21. На виконання вимог статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" до заяви Томком А. І. долучено графічні матеріали земельної ділянки, довідка форми № 6-зем, копії паспорту, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, копію диплома від 29.06.1982 серії НОМЕР_1 та обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.
22. Разом з цим, як зазначає прокурор, Томком А. І. до заяви не додано відомостей щодо наявної у нього відповідної аграрної освіти або досвіду роботи у сільському господарстві, що в свою чергу є також порушенням положень постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві" від 12.08.2015 № 584.
Так, Томком А. І. додано до заяви копію диплома від 29.06.1982 серії НОМЕР_1 , виданого Красноградським технікумом механізації сільського господарства імені Ф. Я. Тимошенка, про те, останньому присвоєно кваліфікацію "техніка-електрик" за спеціальністю "електрифікація". Проте, відповідно до Національного класифікатору України "Класифікатор професій" (ДК 003:2010), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, кваліфікація "техніка-електрика" відноситься до розділу "технічні фахівці в галузі прикладних наук та техніки" та немає відношення до освіти в галузі аграрного сектору, у тому числі ведення сільського (фермерського) господарства та, відповідно, може лише застосовуватись як допоміжна галузь у сільському господарстві (сервіс, обслуговування тощо).
Таким чином, як зазначає прокурор, освіта Томка А. І. у галузі "електрифікації" немає жодного відношення до ведення сільського (фермерського) господарства, що залишено поза увагою відповідача-1 при розгляді заяв та документів Томка А. І.
23. Прокурор посилається на те, що відповідачем-1 під час розгляду заяви громадянина Томка   А. І. без урахування відповідності її розміру трудовим та виробничим ресурсам безпідставно використало спрощений режим отримання земель для ведення фермерського господарства всупереч цілей, визначених Законом України "Про фермерське господарство", не перевірено можливість самостійно ним та працею найманих працівників вести фермерську діяльність, чи мав (має) він власну техніку для обробітку землі, ресурси для залучення найманих працівників чи оренди сільськогосподарської техніки, чи мав Томко А. І потенційних контрагентів, ресурси яких він може на договірних засадах залучити для ведення фермерського господарства, а також загалом, чи зможе потенційний орендар проводити діяльність на наданій земельній ділянці.
24. Крім того прокурор зазначає, що Томко А. І. при зверненні із заявою про надання в оренду земельної ділянки не підтвердив наявності в нього необхідної матеріально-технічної бази для обробітку такої площі землі (найманих працівників, сільськогосподарської техніки тощо). Відсутність зареєстрованої за громадянином Томком А. І. власної сільськогосподарської техніки для обробітку землі підтверджується листом Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 11.04.2017 № 3.1/2751, що свідчить про те, що на момент отримання земель, останній не мав техніки для її обробітку.
25. Прокурор також посилається на те, що Томко А. І. в обґрунтуваннях не зазначив дані щодо членів сім`ї, з числа яких останній начебто планував в подальшому створити фермерське господарство, а також не підтвердив наявність ресурсів для залучення найманих працівників чи оренду сільськогосподарської техніки. За твердженням прокуратури, Томко А. І. явно не в змозі самостійно обробити 41,9452 га землі серед якої і 6,1235 га на території Красноградського району.
26. Враховуючи викладене, прокурор наголошує на тому, що Томко А. І., зловживаючи своїм правом, визначеним частиною 2 статті 134 ЗК України, отримав 2 земельні ділянки на території Красноградського району Харківської області, у тому числі 6,1235 га на території Кирилівської сільської ради Красноградського району, без обґрунтування перспектив діяльності фермерського господарства, яке було утворене лише під час судового розгляду Красноградським районним судом, штучно застосувавши пільговий порядок отримання землі для ведення фермерського господарства та не маючи наміру самостійно господарювати на цих ділянках, а отримав їх в інтересах СТОВ "Мрія".
Позиція Верховного Суду
27. Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
28. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається, з огляду на таке.
Щодо позовної давності
29. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області у касаційній скарзі стверджує про сплив позовної давності за вимогами прокурора.
30. Відповідачі, зокрема фізична - особа підприємець Томко А. І. та СТОВ "Мрія", звернулися до суду з заявами про застосування позовної давності, а прокурор просив суд визнати поважними причини її пропуску.
31. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги, а у задоволенні вимог про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, скасування державної реєстрації прав оренди і суборенди відмовлено з інших підстав. 
32. Обґрунтовуючи клопотання про визнання поважними причин пропуску позовної давності, прокурор, зокрема посилався на те, що він є самостійним позивачем і про порушення вимог земельного законодавства при наданні земельних ділянок державної власності для ведення фермерського господарства, зокрема Томком А. І., йому стало відомо в червні 2017 після отримання відповідної інформації та документів від Головного управління Держгеокадастру, на підтвердження чого прокурор посилався на лист від 14.06.2017 № 10-20-14-10158/0/19-17. 
Також прокурором наголошено, що органом, який здійснює функції держави у спірних правовідносинах, є саме Головне управління Держгеокадастру, яким і було допущено порушення вимог законодавства при розпорядженні землями державної власності, що стало підставою для звернення прокурора до суду з позовом для захисту інтересів держави.
Матеріалами справи підтверджується, що про порушення прав держави Головне управління Держгеокадастру у Харківській області знало на момент підписання спірних наказів та укладення оскаржуваних договорів. 
Водночас, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є органом, уповноваженим державою на здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, у т. ч. законності укладення цивільно-правових угод з цих питань, і в той же час являється відповідачем у цій справі, прокурор звернувся з цим позовом самостійно як позивача після отримання у червні 2017 року від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області копій наказів, документів, що стали підставою для їх прийняття та договорів оренди земельних ділянок.
Отже, прокуратура інформацію щодо порушення вимог земельного законодавства при передачі спірної земельної ділянки отримала у червні 2017 року після надходження листа та відповідних матеріалів від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, після чого прокурор звернувся з позовною заявою до Красноградського районного суду Харківської області, провадження за якою було закрито ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 20.11.2018.
Суд апеляційної інстанції зазнає, що прокурор не є учасником спірних правовідносин, а зміст оскаржуваного наказу Держгеокадастру безпосередньо не свідчить про наявність порушень прав та інтересів держави, а про вказані порушення він міг дізнатися з моменту отримання доступу у червні 2017 року після надходження листа та відповідних матеріалів від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.
33. Посилаючись на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 904/3405/19, з яких вбачається, що незалежно від причин залишення позовної заяви без розгляду, звернення до суду за захистом прав і тривалий розгляд такої справи може вважатися поважною причиною пропуску позовної давності і судам варто враховувати такі обставини, а також враховуючи те, що прокурор вчиняв дії щодо захисту порушеного права у межах справи № 626/1056/17, очікував, що воно (право) буде захищене у належний спосіб, суд апеляційної інстанції визнав поважними причини звернення прокуратури з пропуском строків позовної давності, оскільки факт порушення вимог законодавства щодо надання у користування спірною земельною ділянкою виявлено прокуратурою лише у червні 2017 року, з урахуванням чого колегія суддів апеляційної інстанції погодилась з висновками суду першої інстанції про поважність причин пропуску позовної давності, наведених прокурором.
34. За змістом частини 5 статті 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
35. При цьому питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункт 23.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц).
36. Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.
37. Очевидно, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій, на думку добросовісного розсудливого спостерігача, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі інших позовів, заяв про закриття провадження у справі тощо. Подібний правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19.
38. У постанові від 29.06.2021 у справі № 904/3405/19, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, зважаючи на факт тривалого розгляду іншої справи, у якій позивач звертався з аналогічними вимогами та у якій позов було залишено без розгляду. Щодо зазначених обставин Велика Палата Верховного Суду зауважила, що у позивача були наявні підстави вважати, що його права будуть захищені в цьому судовому провадженні. 
39. У справі, що розглядається, установлено, що прокурор в межах позовної давності звертався до Красноградського районного суду Харківської області із аналогічним позовом про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 18.06.2014 № 1292-СГ, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельних ділянок, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки.
40. Однак під час розгляду зазначеної справи (№ 626/1056/17) 07.12.2017 Томко А. І. здійснив реєстрацію себе як фізичної особи-підприємця, розірвав договір суборенди, укладений між ним як фізичною особою та СТОВ "Мрія" та уклав з товариством новий договір суборенди вже як фізична-особа підприємець.
41. З цих підстав ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 20.11.2018 закрито провадження у справі № 626/1056/17, з огляду на те, що такі позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.
42. При цьому, як правильно врахував суд апеляційної інстанції, ці дії (укладання нового договору) Томко А. І. вчинив 01.06.2018, тобто після того, як позовна давність сплинула.
43. У справі № 904/3405/19 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що звернувшись із позовною заявою щодо захисту певного порушеного права, у позивача виникають очікування щодо розгляду такої справи і можливого захисту відповідного права. Як зауважила об`єднана палата Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі №   922/1467/19 і з якою погодилася Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/3405/19, перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій, на думку добросовісного розсудливого спостерігача, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі інших позовів.
44. Тобто, з правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 904/3405/19, випливає, що незалежно від причин залишення позовної заяви без розгляду, звернення до суду за захистом прав і тривалий розгляд такої справи може вважатися поважною причиною пропуску позовної давності і судам варто враховувати такі обставини. 
45. У свою чергу, оскільки прокурор вчиняв дії щодо захисту порушеного права у межах справи № 626/10564/17, очікував, що воно буде захищене у належний спосіб, помилковим буде відхилення мотивів щодо визнання поважними причин пропуску позовної давності лише внаслідок неподання одночасно і іншого позову для захисту порушеного права. 
46. Колегія суддів враховує, що для визнання чи відмови у визнанні поважними причин пропуску позовної давності оцінці підлягають всі доводи, наведені заявником, у їх взаємозв`язку та з урахуванням встановлених судом обставин справи, в тому числі і щодо особи, чиї права порушені. 
47. За встановлених у цій справі обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про поважність причин пропуску позовної давності, наведених прокурором. 
48. У касаційній скарзі скаржник посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 20.11.2018 у справі № 907/50/16, в якій зазначено: "Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права" (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 907/50/16), а також на правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 08.02.2023 у справі № 922/3589/21, в якій зазначено про наявність повноважень та можливості здійснення моніторингу законності розпорядження відповідачем-1 (тобто Головним управлінням Держгеокадастру) земельними ділянками в межах спору у цій справі ще з 2015 року.
49. Верховний Суд вважає, що висновки суду апеляційної інстанцій у розглядуваній справі не суперечать, а навпаки відповідають правовим висновкам, викладеним Верховним Судом у наведених скаржником постановах, а доводи скаржника про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно не дослідив пропуск прокурором строку позовної давності та не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.02.2023 у справі № 922/3589/21 є безпідставними, зважаючи на мотиви визнання поважними причин пропуску позовної давності, які наведені судом апеляційної інстанції у оскаржуваній постанові.
Щодо пред`явлення позову до неналежного відповідача
50. Судом апеляційної інстанції встановлено, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області створено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5. У цьому випадку Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є правонаступником Головне управління Держземагенства у Харківській області.
Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України та Положення про ГУ Держгеокадастру в Харківській області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333, ГУ Держгеокадастру у Харківській області є органом, уповноваженим державою здійснювати функції щодо розпорядження земельними ділянками державної власності сільськогосподарського призначення на території області.
Враховуючи те, що ГУ Держгеокадастру у Харківській області є органом, уповноваженим державою на здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, у т.ч. законності укладення цивільно-правових угод з цих питань, наказ якого оскаржується у вказаному спору, а також зважаючи на те, що зазначений орган є стороною спірних правовідносин, зокрема, оспорюваного договору оренди, такий позов правомірно заявлено прокурором самостійно.

51. Таким чином, за встановлених судом апеляційної інстанції обставин, прокурор є самостійним позивачем, а орган державної влади, внаслідок дій якого земельна ділянка вибула із володіння держави (Головне управління Держгеокадастру у Харківській області ) правомірно визначено відповідачем.
52. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (за позовом про визнання дій засновників незаконними, відміну статуту товариства та відшкодування моральної шкоди), на неврахування висновків в яких зазначає скаржник у касаційній скарзі, зроблено висновок, що "пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження".
Проаналізувавши зміст постанови, на яку посилається скаржник, за критеріями подібності, ураховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, та міркування, викладені у цій постанові, колегія суддів дійшла висновку про неподібність цієї справи за наведеними правовими ознаками зі справою, що розглядається, адже відрізняється за підставою позову, за доводами і доказами, наданими сторонами, предметом їх доказування, способом захисту, і тому застосування норм права наведених скаржником за неподібності правовідносин у цих справах не може бути аналогічним, а тому вони не є релевантними до обставин цієї справи.
53. Отже, Верховний Суд констатує, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не підтвердилася під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень з цієї підстави.
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
54. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
55. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
56. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
57. Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, не спростував наведених висновків суду апеляційної інстанції та не довів неправильного застосування останнім норм матеріального і порушення норм процесуального права як необхідної передумови для скасування оскаржуваної постанови.
58. З огляду на викладене касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.
Постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.11.2024 у справі №   922/2961/19 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                                    Т. Б. Дроботова

                                                                                                    Н. О. Багай