П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/7836/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Черняхович Ірина Едуардівна 
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
10 березня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просить:

1.1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не здійсненні йому виплати додаткової винагороди, як військовослужбовцю, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за червень 2022 року - грудень 2022 року включно, в сумі 100 000,00 гривень за кожен місяць пропорційно часу участі в бойових діях та заходах;

1.2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, як військовослужбовцю, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за червень 2022 року - грудень 2022 року включно, в сумі 100 000,00 гривень за кожен місяць пропорційно часу участі в бойових діях та заходах, з урахуванням раніше проведених виплат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

4. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в порушення вимог пункту 1 Постанови № 168 йому не виплачена додаткова винагорода в розмірі 100000 грн пропорційно в розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я після тяжкого поранення.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2022 №94 ОСОБА_1 прибув до військової частини НОМЕР_1 та був зарахований до списків особового складу частини з поставленням на усі види забезпечення з 04.04.2022.

6. Представник позивача у позовній заяві стверджує, що ОСОБА_1 має право на отримання додаткової винагороди з червня 2022 року по грудень 2022 року в сумі 100 000,00 грн. за кожен місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України. Разом з тим, у липні 2022 року, позивач отримав за червень 2022 року грошове забезпечення в загальному розмірі 15 637 грн.; у серпні 2022 року за липень 2022 року позивач отримав грошове забезпечення у загальному розмірі 74 785 грн.; у вересні 2022 року за серпень 2022 року позивач отримав грошове забезпечення у загальному розмірі 45 447 грн., у жовтні 2022 року за вересень 2022 року позивач отримав грошове забезпечення в загальному розмірі 42 628 грн.; у листопаді 2022 року, за жовтень 2022 року позивач отримав грошове забезпечення в загальному розмірі 45 447 грн., у грудні 2022 року, за листопад 2022 року позивач отримав грошове забезпечення в загальному розмірі 74 859 грн.

7. У свою чергу відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що 24.05.2022 ОСОБА_1 вибув з оперативної групи АДРЕСА_1 на лікування (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2022 року №146).

7.1. 30.06.2022 ОСОБА_1 знову вибув з оперативної групи АДРЕСА_1 на лікування (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2022 №183).

7.2. 26.07.2022 ОСОБА_1 прибув після лікування до оперативної групи в АДРЕСА_1 та знову вибув з оперативної групи АДРЕСА_1 у додаткову відпустку у зв`язку із хворобою (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.07.2022 №209).

7.3. 25.08.2022 ОСОБА_1 прибув з додаткової відпустки у зв`язку із хворобою до оперативної групи в АДРЕСА_1 та знову вибув з оперативної групи АДРЕСА_1 на лікування (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25.08.2022 №239).

7.4. 12.09.2022 ОСОБА_1 повернувся після лікування до оперативної групи в АДРЕСА_1 та приступив до виконання службових обов`язків (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2022 №257).

7.5. З 12.09.2022 по 27.09.2022 позивач перебував в оперативній групі в АДРЕСА_1 та не виконував бойових завдань.

7.6. 27.09.2022 ОСОБА_1 вибув з оперативної групи АДРЕСА_1 на лікування (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2022 №272).

7.7. 06.10.2022 ОСОБА_1 повернувся після лікування до оперативної групи в АДРЕСА_1 та знову вибув з оперативної групи АДРЕСА_1 у відпустку у зв`язку із хворобою (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2022 №281).

7.8. 05.11.2022 ОСОБА_1 прибув з відпустки за станом здоров`я до оперативної групи в АДРЕСА_1 та знову вибув з оперативної групи АДРЕСА_1 у відпустку для лікування у зв`язку із хворобою (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2022 №311).

7.9. 05.12.2022 ОСОБА_1 прибув з відпустки за станом здоров`я до оперативної групи в АДРЕСА_1 та приступив до виконання службових обов`язків (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2022 №343).

8. Спірні відносини між позивачем та відповідачем виникли з приводу виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у період з червня 2022 року по грудень 2022 року, з розрахунку 100 000, 00 грн. Позивач вважає, що йому сплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 у неналежному розмірі, та з метою захисту порушених, на його думку прав, звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

9. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

11. За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

12. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

13. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

14. Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", Закон України "Про Збройні Сили України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

15. Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закон України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

16. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

17. Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

18. Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

19. Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

20. Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок №260).

21. Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

22. Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

23. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

24. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168). У подальшому (і станом на час спірних правовідносин) відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався.

25. Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

26. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

27. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

- загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

28. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного

29. 01 квітня 2022 року постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» №400 внесено зміни до вказаної вище постанови, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

30. Згідно з пунктом 2 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

31. Отже, виходячи зі змісту наведених постанов Уряду додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).

32.  Згідно наданих відповідачем доказів, за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в Обласному медичному спеціалізованому центрі Житомирської обласної ради з 01.07.2022 по 25.07.2022 позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні.

33. Стосовно ж періоду за червень 2022 року та серпень-грудень 2022 року колегія суддів зазначає наступне. 

34. Позивач надав медичну характеристику та виписку із медичної карти №4690 за період: дата направлення в стаціонар 23.08.2022, дата виписки 12.09.2022. Основне захворювання: Помірний затяжний астено-тривожний стан з інсомнією внаслідок перенесеної гострої реакції на стрес. А також виписку із медичної карти №18428 від 05.10.2022, в якій чітко не зазначено про лікування травми (поранення, контузії, каліцтва), пов`язаної із захистом Батьківщини. Діагноз: Остеохондроз поперекового відділу хребта. Кила міжхребцевого диску L4- L5 праворуч, рецидив кили L5-S1 праворуч. Радикулопатія по L5, S1 корінцях праворуч. Люмбоішалгічний, мязево-тонічний синдроми. Статодинамічні порушеня. Порушення функцій хребта ІІ ст. Міокардичний кардіосклероз. Симптоматична артеріальна гіпертензія. CH 0 ст.  

35. В той же час, для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн Постановою №168 передбачено, що поранення (контузія, травма, каліцтво) мають бути пов`язані із захистом Батьківщини. Однак, доказів перебування позивача на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, у вказаний період, до суду не надано.

36. Суд вказує, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 25.08.2023 №133/6689 позивачу виплачено у спірний період, зокрема, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022 додаткову винагороду із розрахунку 30 000,00 грн.

37. Водночас суд зауважує, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, що позивач у період з 01.06.2022 по 30.06.2022 та з 01.08.2022 по 31.12.2022 приймав участь у бойових діях чи отримував поранення (травми, контузії, каліцтва) у зв`язку із захистом Батьківщини та проходив у зв`язку з цим лікування.  Натомість, з матеріалів справи вбачається, що позивач у спірний період проходив лікування та перебував у відпустці у зв`язку із хворобою, а також перебував у пункті постійної дислокації у м. Житомирі, а тому підстав для нарахування йому додаткової винагороди із розрахунку 100 000 грн. за цей період також немає. Доказів протилежного позивачем надано не було.

38. Водночас до матеріалів позову не надані документи (належні докази), у яких уповноваженим органом прямо зазначалось би про те, що подальше лікування за спірні періоди пов`язане з пораненням отриманим позивачем під час захисту Батьківщини.

39. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

40. Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

41. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

42. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

43. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

44. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

45. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

46. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Сушко О.О.