Справа № 346/3948/24 
Провадження № 22-ц/4808/298/25 
Головуючий у 1 інстанції Коваленко Д. С. 
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді             Мальцевої Є.Є.
суддів:                       Баркова В.М, Луганської В.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:
18 липня 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , якою просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 32 219 гривень 03 копійки за договором про надання споживчого кредиту №427519409 від 23.01.2020р. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.01.2020 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір №427519409 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою мережі на офіційному сайті Товариства - www.moneyveo.ua. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора FY337BW4.
За умовами вказаного договору, кредитодавець зобов`язувався надати позичальникові кредит на суму 16 750 грн. Зазначив, що 23.01.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 16 750 грн на банківську карту відповідача.
Представник позивача вказав, що загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №427519409 від 23.01.2020 становить – 32 219 гривень 03 копійки, з яких: 15 803 гривні 63 копійки - це борг по кредиту та 16 415 гривень 40 копійок - борг по відсотках за користування кредитом.
28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого перейшло й право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №427519409 від 23.01.2020 р..
Пізніше, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №427519409 від 23.01.2020р..
В подальшому, 14.02.2022 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» було укладено договір факторингу № 14/02/2022-01, відповідно до якого компанія відступила на користь ТОВ «Юніт Капітал», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором 427519409 від 23 січня 2020 року, що укладений між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 . 
Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування ним у строки і порядку встановлені договором не виконала. Тому у товариства виникло право вимоги до відповідача на суму 32 219 гривень 03 копійки, з яких: 15 803 гривні 63 копійки - борг по кредиту та 16 415 гривень 40 копійок - борг по відсотках за користування кредитом. Проте, оскільки це товариство відступило право вимоги за договором до відповідача позивачу, останній отримав право вимоги сплати боргу за цим договором.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2024 року позов ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання кредиту №427519409 від 23.01.2020 року, яка станом на 25.06.2024 року склала 32 219,03 грн, з яких 15 803,63 грн борг по кредиту та 16 415,40 грн борг по відсотках за користування кредитом, судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу адже вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує, що суд при ухваленні оскарженого рішення взагалі не розглянув та не дав оцінку поданому відзиву та не врахував ряд важливих обставин.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що позивачем до позовної заяви не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів згідно з кредитним договором на рахунок відповідача. Відсутні відомості щодо відкриття відповідного кредитного рахунку (кредитної картки) на виконання умов кредитного договору та зарахування вказаних коштів. Відсутні також і докази фактичного користування кредитними коштами. Зазначає, що додані до позовної заяви копія кредитного договору, копії факторингових договорів, роздруковані розрахунки заборгованості за кредитним договором не свідчать про отримання кредитних коштів. Тому вважає, що у зв`язку з недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою підтвердження виконання умов кредитного договору, а також фактичного користування кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника), підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за кредитом відсутні.
Судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належної оцінки щодо форми правочину та наявності обов`язкового, невід`ємного елементу, реквізиту письмової форми правочину такого, як підпис, що підтверджує наміри та волевиявлення учасників правочину, забезпечує їх ідентифікацію.
Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», однак позивачем не надано таких доказів, і це не враховано судом.
Крім того судом першої інстанції та позивачем неправильно зазначено анкетні дані, а саме вказано прізвище « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_2 ».
Отже, у зв`язку з тим, що висновок суду про задоволення позову про стягнення заборгованості не відповідає обставинам справи, рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2024 року підлягає скасуванню в повному обсязі.

Представник ТОВ «Юніт Капітал» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з апеляційною скаргою, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження зарахування коштів спростовує тим. що на підтвердження позовних вимог суду надано платіжні доручення №e654ede4-84e7-4894-8e6e-81f4c17a3792 від 23.01.2020 з відміткою Товариства. Крім того долучено до матеріалів справи довідку від банку-провайдеру АТ КБ «ПриватБанк» (банк, що здійснював переказ коштів), яка підтверджує факт перерахування коштів з рахунків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на рахунок боржника у розмірі 16 750,00 грн від 23.01.2020.
Відповідач стверджує, що надані платіжні доручення не містять повного номеру картки. Але відповідно до ст. 60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України. Оскільки повний кредитний рахунок містить банківську таємницю, то певні цифри замінили на «Х». Первісний кредитор надав іншу інформацію боржника, яка також дозволяє ідентифікувати відповідача. Отже, позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та перерахування на рахунок відповідача суми в розмірі 16 750,00 грн. В свою чергу відповідачем таких доказів не спростовано. 
Таким чином, суд першої інстанції в оскарженому рішенні правильно встановив факт перерахування коштів на картковий рахунок відповідача.
Відповідач вважає, що надані розрахунки заборгованості за кредитним договором, як підстава для задоволення позовних вимог, є необґрунтованими. Однак позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунки заборгованості, створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Наступними факторами жодних нарахувань не здійснювалось. Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. Зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти, яким чином отримано результат. Зокрема з матеріалів справи вбачається, що алгоритм нарахування такої заборгованості узгоджений кредитним договором. Розрахунки заборгованості укладені на підставі відповідних пунктів за Кредитним договором № 427519409 від 23.01.2020.
Позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника. Відповідач здійснювала часткові погашення заборгованості, що вбачається з розрахунку заборгованості. Також представник позивача зазначає, що в наданих розрахунках при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від клієнта до фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості боржником. Балансове списання — це бухгалтерська операція, яка відображає зняття з балансу фінансової установи активів або зобов`язань, що були раніше враховані в її облікових регістрах. У контексті передачі права вимоги за кредитом, балансове списання означає, що фінансова компанія більше не відображає заборгованість боржника як актив у своєму балансі, оскільки це право було передано іншому суб`єкту (Фактору) внаслідок договору факторингу. Дана процедура передбачена Положеннями (стандарт) бухгалтерського обліку, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Національними стандартами бухгалтерського обліку та положеннями НБУ. Таким чином, підписавши кредитний договір, Позичальник погодився з усіма умовами кредитного договору та нарахованими відсотками.
Просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2024 року залишити без змін.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 32 219,03 грн і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 x 30 = 90 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначних справ в силу вимог закону. 
Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 23 січня 2020 року, ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали між собою договір споживчого кредиту № 427519409, який складається з цього договору, графіку платежів (додаток №1 до нього), паспорту споживчого кредиту та Правил надання грошових коштів, які відповідач підписала із застосуванням одноразового ідентифікатора: FY337BW4, попередньо заповнивши заяву на отримання кредиту, теж в електронній формі, через інформаційно-телекомунікаційну систему ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.14-20,32-33,58-63,64-68).
Зокрема, за цим договором товариство взяло на себе зобов`язання видати ОСОБА_1 кредит у гривні у розмірі 16750 гривень на 126 днів, а вона взяла на себе зобов`язання повернути кредит та сплачувати проценти від суми кредиту у розмірі 424,56% річних за весь час користування кредитом (а.с.58), з першого дня надання кредиту та до закінчення строку на який надано кредит, рахуючи на фактичний залишок (п.1.2., 1.4., 1.7.), а дати, вказані у графіку (06.02.2020р.; 20.02.2020р.; 05.03.2020р.; 19.03.2020р.; 02.04.2020р.; 16.04.2020р.; 30.04.2020р.; 14.05.2020р.; 28.05.2020р.), одним платежем у розмірі по 3666 грн.57коп. (останній платіж 3666грн.54коп.), який включає в себе і частину кредиту, і процент за користування кредитом.
Свої зобов`язання за договором, товариство виконало у повному обсязі, оскільки видало ОСОБА_1 вказаний у договорі кредит, що підтверджується платіжним дорученням на перерахування 16750 гривень на її банківську картку, що пройшов успішно, про що АТ КБ "Приват Банк" надав довідку (а.с.10,38-39). Будь-яких доказів того, що гроші не надійшли на рахунок відповідачки, або що відповідна картка, на яку були зараховані, їй ніколи не належала, нею не надано, і нічим не спростовано.
Разом з цим, ОСОБА_1 у повному обсязі та у вказані вище строки і розмірах свої обов`язки не виконала, що підтверджується вказаним графіком (із зазначенням дат здійснення платежу), розрахунком заборгованості, який складено ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (а.с.24), з урахуванням умов договору, графіку платежів та здійснених ОСОБА_1 проплат (а.с.24-25), які узгоджуються між собою.
28.11.2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого компанія відступила на користь ТОВ «Таліон Плюс», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором 427519409 від 23 січня 2020 року, що укладений між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 (а.с.43-46), що підтверджується довідкою від 21.06.2024 року (а.с.54) та реєстром прав вимоги № 106 від 04.11.2020 року (а.с.22).
Разом з цим 05.08.2020 року між ТОВ "Таліон Плюс " та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого компанія відступила на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором 427519409 від 23 січня 2020 року, що укладений між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 (а.с.69-71), що також підтверджується реєстром прав вимоги № 7 від 28.10.2021 року (а.с.36).
Крім того 14 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ " Юніт Капітал" було укладено договір факторингу № 14/02/2022-01, відповідно до якого компанія відступила на користь ТОВ «Юніт Капітал», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором 427519409 від 23 січня 2020 року, що укладений між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 (а.с.76-79), що також підтверджується реєстром прав вимоги №1 від 14.02.2022 року (а.с.40).
Оскільки ОСОБА_1 не виконала свої грошові зобов`язання за договором №427519409 станом на 25.06.2024 року, але вже перед новим кредитором за цим договором ТОВ «Юніт Капітал», у неї виник борг по кредиту у розмірі 15803 гривні 63 копійки та борг по сплаті процентів за користування ним у розмірі 16415 гривень 40 копійок (а.с.24-25), що в загальній сумі складає 32219 гривень 03 копійки.
Задовольняючи позов, суд дійшов висновку, що відповідач порушив цивільне право позивача, як нового кредитора у зобов`язанні, на повернення борг по тілу кредиту у розмірі 15 803,63 грн та борг по сплаті процентів за користування ним у розмірі 16 415,40 грн, що в загальній сумі складає 32 219,03 грн. 

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Устатті 3 Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 статті 11 цього Законуелектронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомуст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як встановлено судом, 23 січня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога»(первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 427519409.
Вбачається, що відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт Товариства, www.moneyveo.ua ознайомилася з Правилами надання грошових коштіву позику, зазначила свої персональні дані в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримала грошові кошти у загальному розмір 16 750,00 грн, пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу.
Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора FY337BW4(а.с.59-61).
Тобто, сторонами було погоджені всі істотні умови договору.
Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
На підтвердження надання кредиту на підставі вказаного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» було надано платіжне доручення від 23.01.2020 року, відповідно до яких останнє перерахувало кошти на рахунок ОСОБА_1 в сумі 16 750,00 грн (а.с.10).
Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність кредитодавцем обставин перерахування кредитних коштів позичальнику та відсутність підпису спростовуються матеріалами справи.
До того ж, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у позику, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua (а.с.64-68).
З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту є неможливим (а.с.32-33).
Згідно з Правилами надання грошових коштів у позику :
- Позичальник у Заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні Товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту;
- Позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних;
- За результатами заповнення Заявки здійснюється своєчасна перевірка дійсності та аутентифікація Платіжної картки Позичальника відповідно до стандартів відповідних платіжних систем.

Таким чином, первісний кредитор - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірив особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірив чи дійсно платіжна картка належить позичальнику.
Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, договір про надання кредиту підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладанням між сторонами спірного правочину.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020року у справі №404/502/18(провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19(провадження№ 61-16243ск20).
Посилання апелянта на недоведеність факту переходу права вимоги за кредитним договором до позивача є безпідставними.
Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України  за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, встановлено, що згідно п. 4.1. договору факторингу, укладеного 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», право вимоги переходить до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку (а.с. 43-46).
04.11.2020 року на виконання п. 2.1 договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» складено та підписано Реєстр прав вимоги №106, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідачки за кредитним договором (а.с. 22-23).
Тобто, реєстр передачі прав вимоги підписано ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 . Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до боржника, яке йому належало.
Право вимоги за кредитним договором № 427519409 від 23.01.2020 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс».
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанси» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанси» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 427519409 від 23.01.2020 року (а.с. 64-71).
Згідно п.4.1 вказаного договору право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому у відповідному додатку до договору.
Вказані обставини підтверджуються витягом з реєстру прав вимоги №7 від 28.10.2021 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 32219,03 грн (а.с. 35-37).
Реєстр прав вимог підписаний між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 28.10.2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимог №7 від 28.10.2021 року. Після укладення кредитного договору № 427519409 від 23.01.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою.
14.02.2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклади договір факторингу №14/02/2022-01 відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором (а.с. 76-78).
Згідно до п.2.1 договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги клієнта до фактора переходить момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (п. 4.1).
Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 14.02.2022 року до договору факторингу №14/02/2022-01 від 14.02.2022 року, ТОВ «Юніт Капітал» передано право грошової вимоги до відповідача (а.с. 40-41).
Отже, позивач є належним кредитором та отримав дійсне право вимоги за кредитним договором №427519409 від 23.01.2020 року.
Колегія суддів визнає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Відповідач електронний кредитний договір не оспорювала, договір в судовому порядку недійсним не визнавався, відтак, такий (відповідно до статті 204 ЦК України) є правомірним, а тому підлягає до виконання.
За вищенаведених обставин колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які ставлять під сумнів укладення відповідачкою кредитного договору.
Як вбачається з умов укладеного кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку позичальника. Таким чином, перерахування коштів на платіжну картку відповідачки за укладеним нею кредитним договором було здійснено операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими грошима, а у випадку переказу коштів у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Відтак, доводи апеляційної скарги з посиланням на відсутність «первинних бухгалтерських документів», які б свідчили про отримання відповідачкою кредитних коштів, також до уваги прийматися не можуть.
Крім того матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, і також не спростовано відповідачем, що вона користувалась кредитними коштами та частково здійснювала погашення кредитної заборгованості.
Відтак, доводи апеляційної скарги, які ставлять під сумнів укладення кредитного договору, нарахування заборгованості до уваги прийматися не можуть.
Довід відповідача про помилку позивача в анкетних даних, а саме зазначення неправильного прізвища « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_2 » - не впливає на правильність рішення суду, оскільки прізвище в кредитному договорі зазначено правильно, і описка допущена в позовній заяві, але всі нші дані: РНОКПП, зареєстроване місце проживання відповідача, телефон – збігаються із даними позичальника в кредитному договорі (а.с. 7).
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування (та, відповідно, для відмови у задоволенні позовних вимог) відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.
Крім іншого, ТОВ «Юніт Капітал» просило суд стягнути з відповідачки на свою користь витрати на правову допомогу.
Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які П1Дтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги, апелянтом надано копію договору про надання правової допомоги від 17 червня 2024 року (а.с.52-53), копію додаткової угоди № 4 до договору про надання правової допомоги(а.с.49-51), копію протоколу погодження видів правової допомоги(а.с.53 зворот), копію акту прийому-передачі наданих послуг від 17.06.2024 року(а.с.42).
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.
Заперечень проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, матеріали справи не містять. Відтак апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Вартість виконаних робіт згідно акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 17/06/24-02 від 17.06.2024 року становить 5 000 грн.
Відтак, позивачем належними та допустимими доказами доведено розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів, встановила, що при вирішенні справи судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то суд не здійснює перерозподіл витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2025 року. 

Судді                                                   Є.Є. Мальцева
В.М. Барков 
В.М. Луганська