КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

   справа № 753/22062/23
провадження № 22-ц/824/2025
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
21  січня  2025 року                                                                                                 м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача Кирилюк Г. М. 
суддів: Рейнарт І. М., Ящук  Т. І. 
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за комунальні послуги, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1   - адвоката Букрєєва Вадима Анатолійовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року та апеляційною  скаргою  Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С»  на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2024 року в складі судді Лужецької О. Р.,
 
встановив:
 
30.11.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь-С»  (далі - ТОВ «Промінь-С»)  звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ТОВ «Промінь-С» є виконавцем житлово-комунальних послуг житлового будинку АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 є власником квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , що розташовані  у вказаному  будинку. 
13.03.2019 між ТОВ «Промінь-С» та ОСОБА_1 , як власником  квартири АДРЕСА_2 , загальною площею  42,7  кв.м., було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №ЄЧ/38-А/8. 
Договір  про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по  АДРЕСА_4 з  відповідачем  укладено  не  було. 
Відповідачка є  споживачем  житлово-комунальних послуг,  які надаються  позивачем.
ТОВ «Промінь-С» належним чином виконав перед відповідачем своє зобов`язання щодо надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, проте відповідач, будучи споживачем вказаних послуг, зобов`язання по сплаті наданих послуг не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від  01.03.2024, ТОВ «Промінь-С» просило стягнути з  ОСОБА_1   на  свою користь  заборгованість по сплаті  наданих   комунальних послуг   згідно  договору №ЄЧ/38-А/8  від 13.03.2019  та за фактичне   користування  кв. АДРЕСА_5 у розмірі  61 882, 03 грн, з них: 
8 812,11  грн - сума основного боргу (  кв. АДРЕСА_2 ); ( період з  01.10.2020 по  01.11.2023 )
1 043, 43 грн - сума збитків від інфляції (  кв.8);
470  грн - 3% річних (  кв.8); 
2 548, 62 грн -  пеня ( кв.8); 
32 042,82 грн -  сума основного  боргу  (  кв. 9); ( період з 01.06.2017  по  01.11.2023) 
4 402, 98 грн  -  сума збитків від  інфляції  ( кв.9); 
2 069 грн - 3%  річних (кв.9);
10 493,07 грн  - пеня (кв.9).
Також просило  стягнути  судові  витрати, які складаються зі сплаченого  судового збору - 2 684,07  грн та 500  грн  за отримання   витягу  з реєстру. 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Промінь-С» заборгованість за житлово-комунальні послуги: 
-                     щодо квартири АДРЕСА_3 у розмірі 25 750 грн 31 коп., інфляційну складову боргу  у розмірі 3 237 грн 84 коп., 3 % річних у розмірі 1 242 грн;  
-                     щодо квартири АДРЕСА_2 у розмірі 8 812 грн 11 коп., інфляційну складову боргу  у розмірі 799 грн 57 коп., 3 % річних  у розмірі 235 грн 00 коп. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання  розподілу  судових витрат.
Суд не погодився з наданим  позивачем  розрахунком  заборгованості по  квартирі  АДРЕСА_3 , оскільки  20.03.2019 відповідачем на рахунок позивача, відкритий в АТ АКБ «Аркада» здійснено чотири платежі за надані житлово-комунальні послуги  на загальну суму 6 873 грн. 84 коп., що підтверджується копіями квитанцій №КП-222/1 від 20.03.2019 на суму 626 грн. 50 коп., №КП-220/1 від 20.03.2019 на суму 1 837 грн. 35 коп., №КП-221/1 від 20.03.2019 на суму 340 грн. 62 коп., №КП-219/1 від 20.03.2019 на суму 4 071 грн. 37 коп. Суд  дійшов  висновку, що  сплачені  відповідачем 20.02.2019  кошти в сумі  6 873 грн 84 коп.   підлягають зарахуванню в рахунок заборгованості за період з 01.06.2017 по 01.04.2019. 
Сплачена сума 6 873 грн 84 коп. повністю покриває основну заборгованість (6111 грн 99 коп.) та нараховані суми інфляційних втрат (445 грн 73 коп.), 3% річних (135 грн) за період з 01.06.2017 по 01.03.2019 р. (6 873 грн 84 коп. - 6111 грн 99 коп. - 445 грн 73 коп. - 135 грн = 180 грн 52 коп.), а залишок 180 грн 52 коп. підлягає зарахуванню в основну заборгованість за наступний період.
Відповідач звільнений від обов`язку сплати інфляційної складової боргу та 3% річних, нарахованих у період дії в Україні воєнного стану в період з 24.02.2022 по 01.11.2023. За період з 01.03.2019 р. по 23.02.2022 р. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у розмірі 3 237 грн 84 коп., та 3 % річних у розмірі 1 242 грн.
Щодо  розміру  заборгованості по  квартирі   АДРЕСА_2 , суд першої інстанції дійшов  висновку,  що   відповідач звільнений від обов`язку сплати на користь позивача інфляційної складової боргу та 3 % річних, нарахованих у період дії в Україні воєнного стану, з 24.02.2022 по 01.11.2023. За період  з 01.10.2020 р. по 23.02.2022 р., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у розмірі 799 грн 57 коп., 3 % річних у розмірі 235 грн.
Відмовляючи у стягненні  пені  суд першої інстанції  дійшов  висновку,  що  Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» на  дані  правовідносини не  поширюються. 
21.03.2024  представник  ОСОБА_1 -  адвокат Букрєєв В. А. звернувся до  суду  з заявою,  в якій просив  стягнути  з ТОВ  "Промінь-С" на користь   ОСОБА_1    понесені  судові витрати  на  професійну правничу допомогу   в розмірі  8 050  грн. 
Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2024 року  заяву  адвоката Букрєєва  В. А. , в інтересах  ОСОБА_1 про   стягнення  понесених  судових витрат   задоволено  частково. 
Стягнуто з ТОВ «Промінь-С» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 669 грн. У задоволенні інших вимог заяви відмовлено.
22.04.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Букрєєв В. А. через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні  позову  відмовити повністю. 
Вважає оскаржуване судове рішення суду незаконним і необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права з огляду на те, що судом не виконано норми ст. 264, 265 ЦПК України, не зазначено норми права, на які посилалася відповідач, які суд не застосував, не зазначено мотиви їх не застосування судом, а також не враховано обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Щодо  тарифу на  послуги з утримання  будинку вважає, що  суд безпідставно погодився з застосованим позивачем тарифом до 12 лютого 2018 року і з підвищенням позивачем з 01 червня 2023 року тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових території з 7,62 грн  до 10,82 грн  за  кв. м. 
Вважає, що  тариф на  послуги з утримання  будинків   і споруд   та прибудинкових територій  не  може  бути змінений позивачем, як виконавцем відповідних послуг,  протягом дії договору про  надання  послуги  з утримання   будинків і споруд  та прибудинкової території  по  АДРЕСА_6 від 13.03.2019,  який було  укладено  до  введення  в дію   норм Закону  України №2189, що регулюють  надання  послуг  з управління  багатоквартирним будинком. 
Що стосується  квартири АДРЕСА_3 , то викладення  змісту правочину   щодо   наданих житлово-комунальних послуг   у помісячних  квитанціях на  оплату цих послуг   та підтвердження  таким чином   укладення  відповідного  договору про  надання  послуг   з управління  багатоквартирним будинком  Законом  №2189 не  передбачено. 
Щодо  оплати за  вивезення  твердих побутових  відходів зазначив, що  згідно з додатком № 1 до Договору № ЄЧ/38-А/8 від 13.03.2019 відповідач має сплачувати позивачу за послуги з вивезення побутових, великогабаритних, рідких відходів у складі тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території вартість 0,4164 грн/м2.
Позивач почав включати до рахунку окремо оплату за послуги з вивезення твердих побутових відходів ( ТПВ): з  жовтня 2021 по червень 2022 року у  розмірі 42,71 грн; за липень, серпень 2022 року - 55,80 грн; починаючи з вересня 2022 року - 68,72 грн.
При цьому, тариф на цю послугу вже закладено у тарифі на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженому розпорядженням КМДА №211 від 12.02.2018 для житлового будинку АДРЕСА_1 .
Таким чином, позивач послуги з вивезення ТПВ виокремив зі складу тарифу і виніс його в окремий рядок, але, разом з цим, розмір тарифу залишився незмінним, що свідчить про те, що вартість інших послуг у складі тарифу без будь-якого обґрунтування збільшилася, що є прямим порушенням чинного законодавства.
Суд залишив  поза  увагою той  факт,  що вимога  позивача про  сплату послуг  з вивезення  ТПВ окремо від  тарифу на  послуги з утримання  будинків і споруд  та прибудинкової  території,  а також  зміна  вартості послуги з вивезення  ТПВ є незаконними.
 Щодо стягнення  заборгованості, інфляційних  втрат та 3%  річних зазначив, що  сума  6 873,24 грн   була  оплачена  відповідачкою на  поточний рахунок позивача  № НОМЕР_1 , відкритий в АТ АКБ  "Аркада". В платіжних квитанціях чітко вказано призначення  платежів - оплата  за послуги з утримання   будинку та оплата з опалення  МЗК  АДРЕСА_4 за період з  травня  2017  року  по   лютий 2019 року. Отже, зобов`язання  з оплати комунальних послуг  по  квартири  АДРЕСА_3 за  вказаний  період   було виконано  повністю. Тож  у суду не було  жодних підстав для  врахування  залишку  сплачених  коштів у рахунок  погашення  3% річних  та інфляційних втрат   позивача,  вимоги про стягнення  яких  заявлені  при подачі  позову у листопаді  2023 року  і які не  були пред`явлені  позивачем  станом  на  березень  2019 року  після зменшення  розміру позовних вимог. 
Отже, розмір  заборгованості відповідачки по  квартирі АДРЕСА_3    має бути  визначено  наступним чином: 32 042,82 - 6 873,24 =25 169,58 грн. 
Поза  увагою  суду  залишився той  факт,  що позивачем   виключено  з розрахунку  розміру 3% річних   та інфляційних втрат   період з  01.02.2022  по  01.01.2023,  тобто  суд  вийшов  за межі   позовних вимог. 
До  розрахунку  суду безпідставно  увійшла  заборгованість  у розмірі  6 444,64  грн станом  на  01.03.2019,  яка була  оплачена  відповідачкою,  що  необґрунтовано  збільшило  розмір  стягнутих  з позивачки сум. 
Вважає, що  розмір   стягнення  з  відповідачки за прострочення виконання  зобов`язання  з оплати житлово-комунальних послуг  3%  річних  та інфляційних  втрат  не  може перевищувати:  
по  квартирі  АДРЕСА_2 за період  з 01.10.2020  по 01.02.2022  - інфляційна  складова  686,85 грн,  3 %  річних -  218 грн  ;  
по  квартирі  АДРЕСА_3   за  період з  01.06.2017  по  01.03.2019   та з 01.03.2019  по  01.02.2022 -    інфляційна  складова  боргу   - 2 063, 69 грн +1 617,96  грн,  3%  річних -  725 грн +590 грн.
Судом  не  в повному обсязі  застосовані положення  п. 1 постанови  КМУ  від 05.03.2022  №206  "Деякі питання  оплати житлово-комунальних послуг  в період  воєнного  стану",  відповідно  до яких до припинення  чи скасування  воєнного  стану  в Україні забороняється  стягнення  заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії. 
До зазначеного  переліку   внесена  вся територія  міста Києва   з 24.02.2022  по 30.04.2022.  Тож,  з урахуванням  заборони,  заборгованість  за період березень-квітень  2022  року  у даний час не  підлягає стягненню.
З 07  березня  2022  року  по  теперішній час відповідачка перетнула  кордон України  у напрямку "виїзд",  відсутня   в квартирах  АДРЕСА_2   та АДРЕСА_5 ,   комунальними послугами  не  користується. 
Суд залишив без будь-якого  обґрунтування   надані  відповідачкою докази  на  підтвердження того,  що  вона  виїхала за межі  території України   та не  користується   комунальними послугами. 
Щодо  неналежної якості  наданих послуг зазначив, що  рішенням  Дарницького  районного суду  м. Києва  від  27 лютого  2023 року   у справі  №753/9160/20 за позовом  ОСОБА_1   до ТОВ   «Промінь-С» встановлено,  що  05  липня  2019 року   представниками відповідача  було  обмежено  надання  комунальних послуг  до квартир  АДРЕСА_7 шляхом  відключення   електропостачання   і водопостачання   та опломбування   вказаних лічильників, про що  відповідачем  складено  акт від 05  липня  2019 року. Судом визнано   незаконними дії  позивача по  відключенню від електропостачання   і водопостачання  квартири  АДРЕСА_8 ,  та зобов`язано  ТОВ  «Промінь-С» поновити  водопостачання  квартири АДРЕСА_2 .
Станом  на  дату написання  апеляційної скарги  водопостачання  до  квартири  АДРЕСА_2   ТОВ  «Промінь-С» не  відновлено,  у зв`язку з чим  нарахування  платежів за  постачання  холодної води і водовідведення  по  квартирі АДРЕСА_2   починаючи з  05 липня  2019 року   є необґрунтованим. 
За  розрахунками  відповідача   заборгованість  по  квартирі  АДРЕСА_2 складає:  основний борг - 5 146,42 грн;  3%  річних - 182,25 грн; інфляційні  втрати  - 637,42 грн. Заборгованість  по  квартирі  АДРЕСА_3 складає:  основний борг - 21 112,30 грн;  3%  річних - 652,17 грн; інфляційні  втрати  - 2 007,46 грн.
Таким чином,  загальна  сума заборгованості по  квартирі  АДРЕСА_7   складає  29 738,02 грн.  
 17.05.2024 представник ТОВ «Промінь-С» - адвокат Гамалій Г. М. через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2024 року та постановити нове рішення, яким заяву про стягнення судових витрат залишити без задоволення.
Не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його таким, яке прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права та  висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції,  не відповідають фактичним обставинам справи.
Свої доводи обґрунтовує тим, що з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, сума позову на дату ухвалення рішення становить 61 882, 03 грн, а сума яку суд першої інстанції стягнув на користь TОB «Промінь - С» становить 40 076, 83 грн, то фактично судом першої інстанцій у відсотковому значенні було задоволено 64,8% від суми позову.
Тобто, при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було недотримано вимог статті 141 ЦПК України та непропорційно здійснено розподіл судових витрат між сторонами.
Беручи до уваги той факт, що суд першої інстанції вважає доведеним і обґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідачу в сумі 8 050 грн та дотримуючись принципу пропорційності розміру задоволених позовних вимог, розмір витрат на правому допомогу відповідача становить 2 817, 50 грн, але не 4 669 гри,  як визначив суд першої інстанції.
Також зазначив, що оскільки ОСОБА_1 перебуває за кордоном, то вона фізично не могла підписати договір про надання правової допомоги та інші документи.
11.06.2024 від представника ОСОБА_1 - адвоката Букреєва В. А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив додаткове рішення Дарницького районного суду від 18 квітня 2024 року залишити без змін.
Зазначив, що судом задоволено позовні вимоги позивача у розмірі 42% від ціни позову, заявленої під час відкриття провадження у справі, відсоток понесених відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу від 8 050 грн складає 58% або 4 669 грн.
19.09.2020 між ОСОБА_1 та її представником адвокатом Букрєєвим В. А. укладено Договір про внесення змін до Договору № 26/2019 про надання правової допомоги від 19.09.2019. Пунктом 6 вказаного договору сторони визначили, що відскановані сторінки цього Договору про внесення змін мають юридичну силу оригіналу і вважаються дійсними до моменту обміну сторонами його оригіналами.
Аналогічна умова щодо дійсності відсканованих сторінок визначена сторонами у п. 2 Акту прийому-передачі від 21 березня 2024 року і в п. 2 Детального опису від 21.03.2024.
Крім цього, відповідач не обмежена у праві користуватися поштовими послугами і доставляти кореспонденцію в Україну за допомогою третіх осіб.
Щодо платіжних інструкцій, якими сплачено витрати на правову допомогу третьою особою зазначив, що ОСОБА_2 згідно з призначенням платежу «Правова допомога згідно з Договором № 26\2019 Про надання правової допомоги від 19.09.2019 р. з наступними змінами (попередня оплата)» здійснено переказ коштів в інтересах ОСОБА_1 
17.06.2024 представник ТОВ «Промінь-С» - адвокат Гамалій Г. М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року залишити без змін.
Свої доводи обґрунтував тим, що тариф, який був зафіксований в договорах про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 4,812 грн/м. кв. являється розрахунковим (договірним) та розрахований на підставі статистичних даних, та орієнтовних витрат підприємства.
Згідно вимог чинного законодавства та на виконання умов договору, ТОВ «Промінь-С» здійснено розрахунок економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території і подано до виконавчого органу Київської міської ради відповідно до вимог чинного законодавства.
Так, 01.03.2018  на дошці оголошень будинку АДРЕСА_1 , було розміщено оголошення в якому «ТОВ «Промінь-С» повідомляло, що розпорядженням № 211 від 12.02.2018 Виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) затверджено тариф на послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території по АДРЕСА_1 в розмірі 7,62 грн. за 1 м.кв.
ТОВ «Промінь-С» не є виробником послуг, а забезпечує надання мешканцям будинку цих послуг необхідних для їх нормального проживання у будинку, останні здійснюють компенсацію вартості отриманих послуг за тарифами організацій-постачальників комунальних послуг.
Відповідно до постанови КМУ від 30.05.2023 № 544 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 483» підвищилась вартість електроенергії (комунальної послуги) для побутових споживачів на 57% - 2.64 грн. Нова ціна почала діяти  з 1 червня 2023 року, у зв`язку з чим були розміщені оголошення на стендах будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Після цього було проведено обговоренню тарифу на послугу з утримання будинку, споруд і прибудинкової території з мешканцями будинку в присутності голови ОСББ «Сіверщина».  Взявши до уваги зауваження і пропозиції щодо деяких статей витрат, які впливають на ціноутворення тарифу, було вирішено з 01.06.2023 встановити тариф на послугу з утримання будинку, споруд і прибудинкової території для багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на рівні 10,92 грн. за 1  кв.м.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку. 
Судом  встановлено, що    ОСОБА_1  є власником квартири АДРЕСА_8 , а також власником квартири АДРЕСА_5 . 
13.03.2019 між ТОВ «Промінь-С»  (виконавець) та  ОСОБА_1 , що  є власником  квартири АДРЕСА_9 , укладено  договір  №ЄЧ/38-А/8  про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 64-65 т.1). 
Відповідно  до Додатку №1  до  вказаного  договору,  тариф на  послуги з утримання   будинків і споруд  та прибудинкової території   визначено  в розмірі   7,62  грн/м. кв.,  в тому числі  тариф за  вивезення  побутових,  великогабаритних, рідких  відходів (збирання,  зберігання,  перевезення,  перероблення,  утилізація,  знешкодження та захоронення) - 0,4164 грн /м. кв. (а.с.66  т.1).
Договір  про  надання  послуг  з утримання  будинків і споруд  та прибудинкових територій з  ОСОБА_1 , як власником  квартири  АДРЕСА_1 , укладено  не  було. 
Судом  встановлено,  що  ОСОБА_1   є споживачем  житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем за даною адресою.
Згідно з ч.1  ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Відповідно до  ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:
1)                 житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:
утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;
купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;
поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;
2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Відповідно до вимог  п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,  споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Згідно з п. 5, п.12  ч.3 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач  житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.
Згідно вимог  п.1 ч.2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.
Загальними умовами виконання зобов`язання, що встановлені ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно  вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд  встановлює  наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують  вимоги і заперечення  учасників справи, та інших обставин, які  мають  значення для вирішення справи.
Відповідно до  ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України,  належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.  Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду  справи і підлягають встановленню  при ухваленні судового рішення.
Згідно  положень ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона  повинна  довести  ті обставини, на які вона  посилається як на підставу своїх вимог  або заперечень, крім випадків, встановлених  цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.  Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Надаючи оцінку  наданим сторонами доказам у їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_1   є    споживачем житлово-комунальних послуг з утримання будинку по  АДРЕСА_1 , які надаються чи надання яких забезпечується позивачем, а тому має оплачувати вартість фактично  отриманих  житлово-комунальних послуг з моменту їх  фактичного використання.
Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі №916/3566/13.
Відповідач  не   заперечує  факт отримання  послуг  саме від  позивача. 
Доказів того,  що  відповідач  зверталась  до позивача з заявами про надання  послуг неналежної якості або взагалі не надання позивачем  послуг в матеріалах справи відсутні. Окрім того в матеріалах справи містяться докази то, що відповідач частково погашала наявну заборгованість за надані  позивачем та отримані нею послуги.
Доводи відповідача про те, що договір про надання житлово- комунальних послуг між нею  та позивачем   по  квартирі  АДРЕСА_3 не укладався,  а укладений договір  по  квартирі  АДРЕСА_2   суперечить  існуючому станом  на  13.03.2019  законодавству та положенням   Типового   договору  правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі №916/3566/13.
Як вбачається з матеріалів справи,  відповідач  погодилась з застосованим  тарифом в розмірі  7,62  грн,  про  що свідчать  умови укладеного  з нею договору. 
Як пояснив позивач,  дії, пов`язані  з підвищенням  з 01 червня 2023 року тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових території з 7,62 грн  до 10,82 грн  за  кв. м. було викликано  збільшенням  загальновиробничих  та адміністративних витрат.
01.06.2023  працівниками ТОВ  «Промінь-С» були розміщені  оголошення  на  стендах будинку  за адресою АДРЕСА_1 , де повідомлялось  про   намір  підвищити тарифи на утримання  будинку  і прибудинкової територій  з  1 червня  2023 року до  12,27 грн за  1 кв.м., з обґрунтуванням  такого  підвищення  та структурою  тарифу. Після цього  було  проведено   обговорення  тарифу на  послугу  з утримання  будинку,  споруд  і прибудинкової  території  з  мешканцями будинку  в присутності  голови  ОСББ  «Сіверщина».  Прийнявши до  уваги зауваження  і пропозиції щодо  деяких   статей витрат,  які впливають  на  ціноутворення тарифу,  було  вирішено  з 01.06.2023  встановити  тариф на  послугу  з утримання  будинку,  споруд  і прибудинкової території  для  багатоквартирного  житлового  будинку  за  адресою:   АДРЕСА_1 на рівні  10,92 грн  за  1 м. кв. 
Матеріали справи не  містять  доказів  того,  що  рішення  співвласників багатоквартирного  будинку   щодо  погодження  тарифу на  рівні  10,92 грн   було  оскаржене  в  судовому порядку.
Відповідно  до  ч. 1, 4 , 5  ст. 25 Закону  України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на час виникнення  спірних  правовідносин),  споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку.
Якщо інше не визначено законом, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, управитель багатоквартирного будинку або інша уповноважена особа, яка укладає колективний договір про надання комунальних послуг, згідно з правилами благоустрою території населеного пункту, розробленими з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту та затвердженими органом місцевого самоврядування, має право на вибір серед визначених у встановленому законодавством порядку виконавців послуг з поводження з побутовими відходами.
Послуга з поводження з побутовими відходами надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
У  разі запровадження роздільного збирання побутових відходів при встановленні цін/тарифів на послугу з поводження з побутовими відходами не враховується вартість операцій з поводження з роздільно зібраними (відсортованими) корисними компонентами цих відходів.
Як вбачається  з матеріалів справи,  з  жовтня 2021  року  до  рахунку відповідача  окремо було  включено   оплату за послуги з вивезення твердих побутових відходів ( ТПВ): з  жовтня 2021 по червень 2022 року у  розмірі 42,71 грн; за липень, серпень 2022 року - 55,80 грн; починаючи з вересня 2022 року - 68,72 грн.
Позивач не заперечував факт збільшення   тарифу  на   вивезення  побутових відходів при збереженні  тарифу на  цю послугу   в  складі  тарифу на  утримання будинків та  прибудинкової  території, що  свідчить  про  подвійне  нарахування   за одну  й ту саму послугу, що не ґрунтується  на  законі. 
За таких підстав  розмір  заборгованості  за надані  житлово-комунальні  послуги підлягає  зменшенню  на  суму нарахування  за  вивезення  твердих  побутових відходів, які нараховані як окрема послуга. 
Колегія суддів  погоджується  з доводами апеляційної скарги також   в частині  помилковості висновків суду першої інстанції  про те, що  сплачена  відповідачем  сума  6 873, 24 грн  підлягає  врахуванню  в рахунок  як сплати основної заборгованості,  так і  в рахунок  нарахованих  інфляційних втрат,  3 %  річних  та зарахуванню  в основну  заборгованість  за  наступний період. 
Судом встановлено,  що 20.03.2019  відповідачем була  сплачена   заборгованість  за послуги з утримання  будинку  та з опалення  за період  з травня  2017 року по  лютий 2019 року  по  квартирі АДРЕСА_3 в сумі 6 873,24 грн  на  поточний рахунок   позивача  № НОМЕР_1 , відкритий в АТ АКБ  "Аркада" . 
З огляду  на  це відсутні  підстави для  врахування  залишку  коштів в  рахунок  погашення  3% річних  та інфляційних втрат   позивача,  вимоги про стягнення  яких  заявлені  при подачі  позову у листопаді  2023 року  і які не  були пред`явлені  позивачем  станом  на  березень  2019 року  після зменшення  розміру позовних вимог. 
Судом встановлено,  що  рішенням    Дарницького  районного суду  м. Києва  від  27 лютого  2023 року  ( справа №753/9160/20)  позов  ОСОБА_1 до  ТОВ  «Промінь-С»  про  визнання  дій неправомірними, зобов`язання  відновити  водопостачання,  стягнення  матеріальної та моральної  шкоди задоволено  частково.  Визнано   дії   ТОВ  «Промінь -С» по  відключенню  від  електропостачання  і водовідведення  квартири  АДРЕСА_8 , власником  якої є  ОСОБА_1   неправомірними та зобов`язання  ТОВ  «Промінь-С» поновити  водопостачання   квартири  АДРЕСА_2 , розташованої  у вказаному житловому  будинку.  
Вказаним судовим рішенням  встановлено,  що  05 липня  2019 року   представниками відповідача  було обмежено  надання  комунальних послуг  до  квартир АДРЕСА_2   і АДРЕСА_3   шляхом  відключення електропостачання  і водопостачання  та опломбування  вказаних лічильників,  про  що  відповідачем  складено  акт  від  05  липня  2019 року. 
У  відзиві на  позовну  заяву на  апеляційній скарзі  відповідач стверджує, що   водопостачання  до квартири АДРЕСА_2   ТОВ  «Промінь-С» не  відновлено,  у зв`язку з чим  нарахування  платежів за  постачання  холодної води і водовідведення  по  квартирі АДРЕСА_2   починаючи з  05 липня  2019 року   є необґрунтованим. 
Жодних доводів  на  спростування  вказаної обставини позивачем  суду  надано  не було, як і не було  надано  відповідних доказів  на  підтвердження  відновлення починаючи з   липня  2019 року  послуг  з водопостачання  до  вказаної квартири. 
З огляду  на  викладене,  колегія суддів  погоджується   з  доводами апеляційної скарги щодо  необґрунтованості  заявлених позовних  вимог  в частині стягнення  з   відповідача вартості  послуг, які їй не надавались. 
Враховуючи викладене,  при  визначенні  суми  заборгованості  колегія суддів  бере  до  уваги розрахунок,  наданий  представником  відповідача  до  відзиву на  позовну заяву,  який здійснений  з  урахуванням  визначених  позивачем тарифів, але  без урахування   вартості вивезення  твердих побутових відходів та послуг  з водопостачання.
Відповідно  до  наданого  розрахунку,  заборгованість  по  квартирі  АДРЕСА_2 складає:  основний борг - 5 146,42 грн;  3%  річних - 182,25 грн; інфляційні  втрати  - 637,42 грн. 
Заборгованість  по  квартирі  АДРЕСА_3 складає:  основний борг - 21 112,30 грн;  3%  річних - 652,17 грн; інфляційні  втрати  - 2 007,46 грн.
Загальна  сума заборгованості по  квартирі  АДРЕСА_7   складає  29 738,02 грн.  
Відповідно  до п. 1 постанови  Кабінету Міністрів  України від 5 березня  2022 року  №206  "Деякі питання  оплати  житлово-комунальних послуг  в період воєнного  стану", до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).
Доказів надання   ОСОБА_1   саме   ТОВ  "Промінь-С"   довідки  про  взяття  на  облік внутрішньо переміщеної особи   або інших  документів,  що підтверджують   її відсутність  у  житлових приміщеннях,  в яких вона є  споживачем   послуг, зокрема,  що  вона  з  07  березня  2022  року  перетнула державний   кордон України  у напрямку "виїзд"  та   комунальними послугами  не  користується  суду надано  не було, а тому доводи її апеляційної скарги в цій частині  підлягають  відхиленню як необґрунтовані. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
З огляду  на  викладене,  колегія судів  дійшла  до висновку про  те, що  рішення  суду  першої інстанції  підлягає  зміні  шляхом  зменшення суми заборгованості за житлово-комунальні  послуги, що  підлягає  стягненню  з   ОСОБА_1 на  користь  ТОВ «Промінь-С»  з урахуванням  3%  річних  та інфляційних втрат  з 40 076,83 грн  до   суми 29 738,02 грн.
За приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то суд і змінює розподіл судових витрат.
Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Із даним позовом ТОВ  "Промінь-С" звернулось 30.11.2023. Ціна позову з урахуванням  зменшення  розміру  позовних вимог  склала 61 882,03 грн, позов  задоволено  на  суму 29 738,02 грн або  48,13%. 
Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову  судові витрати покладаються на відповідача.
 Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті133 ЦПК України).
Згідно Закону України "Про судовий збір" та враховуючи ціну даного позову,  при поданні цього позову підлягав сплаті судовий збір у сумі 2684 грн. За звернення  до  суду із апеляційною скаргою підлягав сплаті судовий збір у розмірі 4 026 грн.
Матеріалами справи встановлено, що позивачем при поданні  позову  та відповідачем  при поданні  апеляційної скарги сплачений судовий збір у розмірі, встановленому законом.   
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни судового  рішення,  з ОСОБА_1 на  користь  ТОВ  "Промінь-С"  підлягає  стягненню  судовий збір  в сумі  1 291,81  грн (48,13%), а з     ТОВ  "Промінь-С" на  користь  ОСОБА_1 за подання  апеляційної  скарги -  2 088,29  грн (51,87%), пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням положень ч. 2 п. 3 ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Види адвокатської діяльності визначені у статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
У справі, що переглядається в апеляційному порядку, встановлено, не спростовано матеріалами справи та сторонами те, що представником ОСОБА_1 - адвокатом  Букрєєвим В. А.  21.03.2024  подана заява про   стягнення  з  позивача  понесені  відповідачем  судові витрати  на професійну  правничу допомогу   в розмірі  8050  грн. 
На  підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції було надано суду такі докази: 
-                     ордер  на  надання  правничої (правової )допомоги серії АІ №1548082;   
-                     договір №26/2019 про надання правової допомоги від 19 вересня 2019  року, укладений між  Букрєєвим В. А.  , що  здійснює  адвокатську діяльність   індивідуально, та ОСОБА_1 ;  
-                     додаток  до договору  №26/2019  Про надання  правової допомоги від 19 вересня  2019  року, що  містить  зміст   правової допомоги; 
-                     договір  від 19.09.2020  про  внесення  змін  до  договору  №26/2019  Про  надання    правової допомоги від  19.09.2019 ; 
-                     договір  від 23.12.2023 про  внесення  змін  до  договору  №26/2019  Про  надання    правової допомоги від  19.09.2019; 
-                     акт  від  21.03.2024 прийому-передачі наданих згідно  з договором  №26/2019  Про надання  правової допомоги від  19 вересня 2019  року; 
-                     детальний опис  робіт (  наданих послуг), виконаних адвокатом  за договором №26/2019  про надання  правової допомоги від  19  вересня  2019 року, складений 21.03.2024; 
-                     платіжну  інструкцію  №МВ63028813  про сплату 30.01.2024 на користь    Букрєєва В. А. 5 000  грн  за правову допомогу   за договором  №26/2019  від 19.09.2019, попередня  оплата   ОСОБА_2 ; 
-                     платіжну  інструкцію  №МВ72937193   про сплату 18.03.2024 на користь    Букрєєва В. А. 4 000  грн  за правову допомогу   за договором  №26/2019  від 19.09.2019, попередня  оплата   ОСОБА_2 .
Заперечення   позивача на заяву про  стягнення  судових  витрат   стосувались  тієї обставини, що   відповідачем  не було  надано  детальний опис робіт,   платником   в платіжних інструкціях зазначено   ОСОБА_2 ,  відповідачка ОСОБА_1 знаходиться  за  кордоном, а тому  виникають  питання   ким саме зі сторони  відповідача  були підписані:   договір  про  внесення  змін  до  договору  договір  від 23.12.2023;    акт  від  21.03.2024 прийому-передачі наданих згідно  з договором  №26/2019  Про надання  правової допомоги від  19 вересня 2019  року;  детальний опис  робіт (  наданих послуг), виконаних адвокатом  за договором №26/2019  про надання  правової допомоги від  19  вересня  2019 року, складений 21.03.2024.
Ухвалюючи додаткове рішення  про   стягнення   з  позивача на  користь   відповідача витрат  на  професійну  правничу допомогу в розмірі  4 669  грн,  суд  першої інстанції   виходив з того,  що заявлена сума  8 050  грн  відповідає критеріям  реальності, обґрунтованості та розумності,  а доводи відповідача, на які останній  посилався як на підставу своїх заперечень,  не  знайшли свого  підтвердження  під час судового  розгляду.    
Колегія суддів апеляційного  суду погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно  до розміру задоволених позовних вимог.
За відсутності  доказів того,  що представник  ОСОБА_1   - адвокат  Букрєєв  В. А.  не  мав процесуальної  дієздатності під час надання  правової допомоги  в суді  на  підставі наданих  ним договорів,  які не  були визнані  недійсними,  з огляду на   доводи представника відповідача, що  остання   не  була  обмежена  у праві користуватися   поштовими послугами   і доставляти кореспонденцію в Україну  за допомогою  третіх осіб, правові підстави  для  відмови  у відшкодуванні понесених  відповідачем витрат  на  правову допомогу  відсутні. 
З урахуванням фактичного обсягу наданих адвокатом Букрєєвим В. А.  юридичних послуг, за  відсутності  клопотання  позивача до  суду першої інстанції щодо зменшення судових витрат з обґрунтуванням неспівмірності заявлених вимог, колегія суддів вважає, що суд першої  інстанції зробив правильний висновок про стягнення всіх понесених позивачем судових витрат, проте помилився щодо  розміру  такого  стягнення. 
Ураховуючи викладене та зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про  зменшення  розміру  задоволених позовних вимог,  додаткове   рішення  підлягає  зміні. 
Витрати на правничу допомогу відповідача  підлягають відшкодуванню за рахунок позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 4 175,54 грн (  51,87%).
Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином за рахунок позивача підлягають відшкодуванню відповідачу витрати по сплаті судового  збору  в сумі 796,48 грн  (  2 088,29  грн -1 291,81 грн).
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України,  суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1   - адвоката Букрєєва Вадима Анатолійовича задовольнити частково. 
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року в частині  стягнення  суми заборгованості  та судового  збору змінити. 
Зменшити суму заборгованості за житлово-комунальні  послуги, що  підлягає  стягненню з ОСОБА_1 на  користь  Товариства з обмеженою  відповідальністю  «Промінь-С»  з урахуванням  3%  річних  та інфляційних втрат з  40 076,83 грн  до   суми 29  738,02 грн.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року в частині  стягнення  судового  збору змінити.
Стягнути  з  Товариства з обмеженою  відповідальністю  «Промінь-С» на користь  ОСОБА_1 судові витрати по  сплаті судового  збору  в сумі 796,48 грн.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С»  задовольнити частково.
Додаткове рішення  Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2024 року змінити.
Зменшити суму  витрат  на  професійну  правничу допомогу,  що  підлягає стягненню  з  Товариства з обмеженою  відповідальністю  «Промінь-С» на користь  ОСОБА_1 з  4 669 грн  до   суми  4 175, 54 гривень. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач                                                                 Г.  М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                   І.  М. Рейнарт  
                                                            
                                                                                              Т.  І. Ящук