КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 753/16343/24
провадження № 22-ц/824/16939/2024
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
17 грудня 2024 року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.
при секретарі Усковій А. Я. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни, стягувач: ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Коваленка Ярослава Олександровича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року в складі судді Комаревцевої Л. В.,
 
встановив:
 
21.08.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Ю. С.
Скарга обґрунтована тим, що в провадженні Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Дарницький ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) знаходиться виконавче провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва від 28.07.2023 №753/4209/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 757 065,50 грн.
Постановою від 10.07.2024 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунка/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунка/електронних гаманцях, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 833 041, 05 грн.
Постановою від 10.07.2024 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 833 041,05 грн.
Боржник звернувся до Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ)  зі заявою, якою повідомив, що у боржника відсутні грошові кошти, на які можна звернути стягнення для задоволення вимог стягувача. Разом з тим,  боржник на праві  власності  володіє  1/2 частиною  житлового  будинку  АДРЕСА_1 , що   підтверджується  договором  купівлі-продажу  від  15 вересня  2004 року.
Як вбачається  зі звіту про  незалежну  оцінку  будинку  АДРЕСА_1 , його  вартість   станом на  16 липня  2024 року  становить  2 823 500  грн.  
У зв`язку з  цим боржник просив  скасувати  постанову  про  арешт коштів,  постанову  про  арешт всього  майна  та винести постанову  про   накладення  арешту на  1/2 частингу   житлового  будинку АДРЕСА_1 , що  належить на  праві приватної власності  ОСОБА_1    у межах суми  звернення  стягнення  з урахуванням  виконавчого  збору/основної  винагороди  приватного виконавця, витрат  виконавчого  провадження,  штрафів 833 041,05 грн.
13 серпня 2024 року Дарницький ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) надав відповідь, якою відмовив в задоволенні вказаної заяви.
Боржник вважає, що рішення Дарницького  ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) в частині відмови в скасування постанови про арешт всього майна грубо порушує права та законні інтереси боржника, а також і стягувача, оскільки не сприяє своєчасному виконанню рішення суду.
Боржник,  користуючись  наданим йому правом, визначеним ч. 5 ст. 48  Закону  України "Про   виконавче провадження",  запропонував звернути стягнення  на  1/2 частину    житлового  будинку АДРЕСА_1 . Вказаного  майна достатньо   для погашення  суми стягнення  з урахуванням  виконавчого збору та витрат  виконавчого  провадження,  штрафів.  
Відповідно,  не має жодної необхідності в накладенні  арешту на  інше  майно боржника в рамках  даного виконавчого  провадження.
Застосування арешту майна  боржника  як обмежувальний захід  не  повинен  призводити  до порушення  статті 1 Першого протоколу  до Конвенції  про  захист прав людини і основоположних  свобод, що свідчить  про  його  застосування   виключно  у випадках та за наявності підстав, визначених  законом. 
Боржник позбавлений можливості  якнайшвидшого виконання  судового  рішення , оскільки  винесена постанова про  арешт майна  розповсюджується на все майно  боржника, що призводить  до  негативних наслідків для всіх сторін  провадження. 
Посилаючись на вказані  обставини та вимоги  ст. 48, 56  Закону  України "Про  виконавче провадження", ст. 447-453  ЦПК  України  ОСОБА_1 просила суд  взнати  відмову Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), державний виконавець Білан Ю. С. в скасуванні постанови від 10.07.2024 про арешт всього майна неправомірною.
Постанову  від 10.07.2024 в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - скасувати.
Зобов`язати Дарницький ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), державного виконавця Білан Ю. С. винести постанову про накладення арешту на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 833 041, 05 грн. 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року в задоволенні вказаної скарги відмовлено.
Відмова суду  першої інстанції   мотивована  тим,  що  представником  боржника ОСОБА_1    було запропоновано  види майна,  які необхідно   реалізувати  в першу чергу, але  відповідно до ч.5 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» черговість стягнення на кошти чи інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Дії  державного виконавця  здійснені  відповідно  до вимог  Закону  України "Про виконавче провадження".
20.09.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко Я. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.
Посилається  на  те, що  оскаржуване  судове рішення грубо   порушує права та законні  інтереси боржника, а також  і стягувача, оскільки  не  сприяє  своєчасному виконанню  рішення  суду.
Накладення  арешту,  як забезпечувальний захід  виконання  рішення  може бути  використаний державним виконавцем  виключно  у розмірі   та обсязі,  необхідному для  задоволення  вимог  стягувача та виконавчих витрат і не  може протиправно  обмежувати  права боржника на  власність, що    в еквіваленті перевищує  суму боргу.  
Вважає, що немає жодної необхідності в накладенні  арешту на  все майно боржника  в рамках даного  виконавчого провадження. 
Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 321 ЦК України.
13.11.2024 державний виконавець ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Білан Ю. С. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, проте відсутні докази направлення відзиву боржнику та стягувачу, у зв`язку із чим відповідно до частини четвертої статті 183 ЦПК України відзив підлягає поверненню без розгляду.
Правом  надання  відзиву на  апеляційну  скаргу  інші  учасники справи не  скористались. 
В судовому засіданні  представник  боржника - адвокат   Коваленко  Я. О. апеляційну  скаргу  підтримав та просив її задовольнити.
В судове  засідання інші учасники справи не  з`явились,  про  день, час та місце розгляду справи повідомлені  судом  належним чином.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали  суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає  частковому задоволенню з таких підстав.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно з частиною другою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
У статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені права та обов`язки державного виконавця.
Зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).
Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (частина перша статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»).
Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списання коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника державний виконавець виносить постанову (частина перша статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частини п`ятої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майна боржника остаточно визначається виконавцем.
Згідно з частиною першою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.
Відповідно до частини третьої статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
Згідно з частиною сьомою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Відповідно до частин першої та п`ятої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом  встановлено, що  28.07.2023  Дарницьким районним судом  м. Києва   видано виконавчий лист №753/4209/21 на  виконання  судового  рішення, яким   в порядку  поділу   спільного  сумісного  майна  подружжя стягнуто з ОСОБА_1   на користь ОСОБА_2   грошову компенсацію різниці вартості частки у праві спільної сумісної власності на квартиру  АДРЕСА_2    в розмірі  757 065, 50 грн. 
10 липня  2024 року  головним державним виконавцем Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ Білан Ю.С.,  при примусовому виконанні виконавчого листа №753/4209/21, виданого  28.07.2024,  накладено  арешт на все рухоме та нерухоме майно, що  належить  боржнику  ОСОБА_1    у межах  суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця,  витрат  виконавчого  провадження, штрафів 833 041,05 грн.
10  липня  2024 року  головним державним виконавцем Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ Білан Ю.С.,  при примусовому виконанні виконавчого листа №753/4209/21, виданого  28.07.2024, накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунка/електронних гаманцях, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 833 041, 05 грн.
19.07.2024  адвокат Коваленко  Я. О.  - представник ОСОБА_1 звернувся до Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ з заявою про скасування постанов про накладення арешту на все майно та грошові кошти боржника. Винести постанову про накладення  арешту на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 833 041, 05 грн. 
До  вказаної заяви  долучив  договір  купівлі-продажу  та витяг  про  реєстрацію права власності та   звіт  про  вартісну оцінку будинку. 
Відповідно  до  договору  купівлі-продажу  від 15.09.2004,  ОСОБА_2   та ОСОБА_1 набули у власність   в рівних частинах   житловий будинок АДРЕСА_1 .
Відповідно  до   витягу №4845965 від 24.09.2004  про  реєстрацію  права власності на  нерухоме майно, наданого  Броварським БТІ,   право спільної часткової власності на  домоволодіння,  розташоване  за  вищевказаною  адресою зареєстровано за  стягувачем  ОСОБА_2 -1/2 частина  та боржником  ОСОБА_1 - 1/2  частина. 
Згідно висновку про  ринкову вартість  майна, вартість    житлового  будинку, що  знаходиться  за  адресою: АДРЕСА_1 ,  станом  на  16.07.2024  становить  2 823 500 грн. 
На  вказане  звернення  13.08.2024  в. о. начальника відділу  П. Лапанашвілі надав  відповідь, в якій  зазначив,  що   стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.  18.07.2024 державним виконавцем керуючись  ст.  56  Закону  України "Про виконавче провадження" винесено постанову  про  арешт  майна  боржника у розмірі с уми стягнення  з урахуванням  виконавчого  збору, витрат  виконавчого  провадження.  З огляду  на  викладене,  дії  державного виконавця  здійснені  у відповідності та в порядку  визначеному  чинним  законодавством, а отже відсутні  підстави для скасування  постанов про  накладення  арешту на  все майно  та грошові  кошти. 
Звертаючись до  суду  з даною  скаргою, боржник посилався на  те, що   відмова   державного виконавця  у скасуванні  постанов  про  накладення  арешту на  все майно  та грошові кошти, за наявності у боржника  конкретного  майна, на яке боржник просить  накласти арешт та реалізувати  в першу чергу, призвело  до  порушення  його  прав,  як сторони  виконавчого провадження та не  сприяє своєчасному виконанню рішення суду.
Суд першої  інстанції на зазначені боржником обставини уваги не звернув, не надав  оцінки  бездіяльності  державного  виконавця  при вирішенні  питання  про  звернення  стягнення  на  майно боржника, яке запропоновано ним до стягнення в першу  чергу, обмежившись   лише  посиланням на  те, черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
Виконавцем  не  надано  доказів  наявності на  рахунку   боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, не  наведено  обґрунтованих доводів   щодо неможливості  виконання  судового  рішення  за рахунок належної боржнику 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 , яка за  своєю  вартістю   перевищує  існуючу заборгованість. 
Відповідно  до  ч. 6 ст.  48 Закону  України "Про виконавче провадження"  стягнення  на  майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
За  відсутності  обґрунтованих підстав  неможливості виконати  рішення  суду   за рахунок  майна  боржника, яке запропоноване ним до  стягнення, відмова державного  виконавця   у скасуванні накладеного  арешту на  все майно  та грошові кошти боржника не  можна визнати  такою, що  відповідає  вимогам Закону України «Про виконавче провадження» в частині вжиття виконавцем  передбачених цим Законом заходів щодо ефективного, своєчасного і в повному обсязі  вчинення  дій, спрямованих на    примусове виконання рішення. 
 За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що  ухвала  суду  першої інстанції  підлягає  скасуванню  з  постановленням   нового  судового  рішення  про визнання відмови  Дарницького ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) в скасуванні  постанови  головного  державного   виконавця Білан  Ю. С. від 10  липня   2024 року  про  арешт  майна боржника неправомірною,  скасувати  вказану  постанову  та зобов`язати  Дарницький ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) вчинити дії,  пов`язані  з   накладенням  арешту на  майно боржника  ОСОБА_1 в межах  суми заборгованості.
В іншій частині  скарга  задоволенню не підлягає,  оскільки  обраний судом   спосіб  захисту  є ефективним та достатнім для  захисту прав  боржника у виконавчому провадженні. 
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК  України суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коваленка Ярослава Олександровича задовольнити частково.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року скасувати. 
Ухвалити нове судове рішення. 
Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
 Визнати відмову  Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в скасуванні  постанови  головного  державного   виконавця Білан  Юлії   Станіславівни від 10  липня   2024 року  про  арешт  майна боржника неправомірною.
Скасувати  постанову головного  державного   виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан  Юлії Станіславівни  від 10  липня  2024 року   про накладення  арешту на  все рухоме та нерухоме майно, що  належить  ОСОБА_1 , винесену  у ВП НОМЕР_1.
Зобов`язати  Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії,  пов`язані  з   накладенням  арешту на  майно боржника  ОСОБА_1 в межах  суми заборгованості.
В задоволенні  вимог  скарги ОСОБА_1 в іншій  частині  відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне  судове рішення  складено 14.01.2025.
 
Суддя - доповідач                                                                           Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                               І. М. Рейнарт
 
                                                                                                          Т. І. Ящук