ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/16479/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кондратової І.Д. - головуючої, суддів - Бакуліної С.В., Губенко Н.М.,
за участю секретаря судового засідання - Гнідобор  А.В.,
за участю представників учасників справи:
позивача -  Майструка Є.С. (адвокат),
відповідача 1 -  Шатарської Т.Н. (адвокат), 
відповідача 2 -  Маковія В.Г. (адвокат),
Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - Дяченко О.М. (у порядку самопредствництва),                    Вишневської Г.С.  (у порядку самопредствництва),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» та Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 
на рішення Господарського суду міста Києва
(суддя - Сташків Р.Б.)
від 17.04.2024,
постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Гончаров С.А., судді - Тищенко О.В., Яковлєв М.Л.)
від 17.09.2024
та ухвалу Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Гончаров С.А., судді - Тищенко О.В., Яковлєв М.Л.)
від 17.09.2024
у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Альянс»
до: 1) Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі»
про визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню та визнання припиненим зобов`язання банку.
Короткий зміст позовних вимог та заперечень
1.          У жовтні 2023 року Акціонерне товариство «Банк Альянс» (далі - Позивач, Банк, Гарант) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - відповідач - 1, Укренерго, Бенефіціар) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» (далі - відповідач - 2, Товариство) про:
- визнання такою, що не підлягає виконанню банківської гарантії №11122-21/1, виданої Банком 07.09.2021, бенефіціаром за якою є Укренерго, а принципалом - Товариство (далі - Банківська гарантія);
- визнання припиненим зобов`язання Банку за цією Банківською гарантією.
2.          Позов мотивовано тим, що Банківська гарантія не забезпечує виконання зобов`язань Товариства перед Укренерго з оплати вартості електроенергії, проданої в період існування у Товариства статусу «Дефолтний» (з 07.03.2022 до 16.03.2022), оскільки такий продаж відбувся з порушенням вимог пункту 1.7.5 ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року №307 (далі - Правила ринку), а тому на підставі частини четвертої статті 212 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) обов`язок Позивача, як гаранта щодо виконання цього зобов`язання, вважається таким, що не настав. Решта зобов`язань Товариства перед Укренерго, які покривалися Банківською гарантією, щодо оплати вартості електроенергії, проданої в період з 11.02.2022 по 06.03.2022 включно, виконані у повному обсязі, у тому числі і самим Банком як гарантом у сумі 133 000 000 грн.
3.          Укренерго не погоджується з позовом, заявляючи, що в умовах воєнного стану, специфіки роботи сторін та поштової служби, він вчасно та належним чином надіслав Позивачу вимоги (включаючи повторні) щодо виконання Банком зобов`язань Товариства згідно з Банківською гарантією. Він посилається на частину 3 статті 565 ЦК України, яка вимагає задоволення повторної вимоги кредитора. Також стверджує, що Господарський суд міста Києва в іншій справі (№ 910/3268/22) вже встановив факт своєчасного та належного пред`явлення ним вимог за Банківською гарантією, і що Позивач повинен був доводити свої заперечення саме в тій справі. 
4.  Укренерго наголошує на безумовності Банківської гарантії, що зобов`язує Банк виконати зобов`язання незалежно від статусу «Дефолтний» Товариства.
5. Товариство стверджує, що борг перед Укренерго за електроенергію виник через непереборні обставини, а саме військову агресію Росії. Товариство було змушено забезпечувати споживачів електроенергією, не маючи можливості точно розрахувати необхідні обсяги. Також відповідач-2 вважає, що Банківська гарантія, була надана Банком не належним чином, і він наголошував на цьому у справі № 910/3268/22, подавши зустрічний позов.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
(1) Щодо виконання договору про врегулювання небалансів електричної енергії
6.          Укренерго - єдиний оператор системи передачі України з функціями оперативно-технічного управління Об`єднаною енергосистемою України, передачі електроенергії магістральними електромережами від генерації до розподільчих мереж, а також адміністратора комерційного обліку та адміністратора розрахунків на ринку електричної енергії України (АР), що діє на підставі відповідної ліцензії.
7.          18.07.2019 між Укренерго, як оператором системи передачі (ОСП), та Товариством, як учасником ринку, укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії (ідентифікатор договору №1196-01024, дата акцептування 18.07.2019) шляхом підписання заяви-приєднання до Типового договору про врегулювання небалансів електричної енергії (далі - Договір). Цього ж дня Товариство долучено до реєстру учасників ринку, що підтверджується повідомленням від ОСП (відповідача-1) № 01/26879 від 18.07.2019.
8. На підставі цього Договору Товариство набуло статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ (пункт 1.2 Договору).
9. За цим Договором Товариство врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності його балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи (пункт 1.3 Договору).
10.           Згідно з пунктом 1.4 Договору Укренерго врегульовує небаланси електричної енергії з Товариством у порядку, визначеному Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року №307 (далі - Правила ринку).
11. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що врегулювання небалансів електричної енергії є вчинення стороною відповідальною за баланс (Товариство) правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.
12. У пункті 2.1 Договору зазначено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством.
13. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку (пункт 2.2 Договору).
14. Відповідно до пунктів 5.1, 5.6 Договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього Договору, Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.
15. Укренерго, як оператор системи передачі, через систему управління ринком (mms.ua.energy), надсилало Товариству відповідні платіжні документи (рахунки-фактури) за електричну енергію з метою врегулювання небалансів із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР. Відповідні рахунки розміщені в системі управління ринком (MMS).
16. Укренерго виставило до сплати рахунки на суму 1 919 408 865,29 грн з ПДВ   , а саме:
рахунок-фактура від 28.02.2022 № 2802202200419 на суму 214 686 489,35 грн з ПДВ;
- рахунок-фактура від 28.02.2022 № 2802202200643 на суму 131 965 686,08 грн з ПДВ;
- рахунок-фактура від 28.02.2022 № 2802202200867 на суму 46 328 010,85 грн з ПДВ;
- рахунок-фактура від 28.02.2022 № 2802202201091 на суму 77 749 977,61 грн з ПДВ;
- рахунок-фактура від 28.02.2022 № 2802202201314 на суму 27 373 285,42 грн з ПДВ;
- рахунок-фактура від 28.02.2022 № 2802202201536 на суму 915 173,94 грн з ПДВ;
- рахунок-фактура від 28.02.2022 №2802202202202 на суму 59 851 088,27 грн з ПДВ;
- рахунок-фактура від 17.03.2022 № 1703202200120 на суму 920 556 063,98 грн з ПДВ;
- рахунок-фактура від 28.03.2022 № 2803202200314 на суму 434 625 190,52 грн з ПДВ.
17.           Відповідні рахунки розміщені відповідачем-1 в системі управління ринком (MMS).
18.  Відповідно до встановлених пунктом 7.7.3 глави 7.6 розділу VII Правил ринку строків, Товариство було зобов`язано здійснити оплату платіжних документів протягом двох банківських днів з моменту їх отримання. Оплата рахунків-фактур мала бути здійснена: 
-  за рахунком від 28.02.2022 (558 869 711,52 грн з ПДВ) - до 02.03.2022;
- за рахунком від 17.03.2022 (920 556 063,98 грн з ПДВ) - до 21.03.2022;
- за рахунком від 28.03.2022 (434 625 190,52 грн з ПДВ) - до 30.03.2022.
19.          З початкової заборгованості 1 914 050 966,02 грн Товариство здійснило часткову оплату лише за одним рахунком-фактурою - від 28.02.2022. Протягом періоду з 12 березня по 11 квітня 2022 року були проведені різні платежі, що в сумі склали 170 561 690,57 грн з ПДВ. Решта зобов`язань, на загальну суму 1 743 489 275,45 грн, залишилась невиконаною Товариством.
20.          Укренерго щоденно продовжувало здійснюватися списання коштів у межах доступних сум на рахунку Товариства із поточного рахунку із спеціальним режимом використання, тому станом на 12.12.2022 неоплаченими ТОВ «Юнайтед Енерджі» залишалися рахунки-фактури на загальну суму 1138791265,36 грн з ПДВ:
- № 1703202200120 від 17.03.2022 частково на суму 704166074,84 грн;
- № 2803202200314 від 28.03.2022 на суму 434625190,52 грн (лист НЕК «Укренерго» від 12.12.2022 за вих. номером № 04-2-1/530 «Щодо заборгованості»).
21.          Станом на 01.11.2023, залишок боргу зменшився до 1 057 143 292,76 грн з ПДВ за неоплаченими рахунками-фактурами (№ 1703202200120 від 17.03.2022 частково на суму 622476368,12 грн, № 2803202200314 від 28.03.2022 на суму 434625190,52 грн, №1804202200120 від 18.04.2022 на суму 41734,12 грн), що підтверджується відомостями бухгалтерського обліку Укренерго.
22. Зокрема, за період з 08.03.2022 до 01.11.2023 вказана вище заборгованість погашена на загальну суму 862307306,65 грн за рахунок коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання (729306306,65 грн), фінансової гарантії (1000 грн), Банківської гарантії (133 000 000,00 грн).
23. Згідно з Договором, Укренерго оформило акти купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів: за лютий 2022 - акт від 28.02.2022 № ВН/22/02-1196; за березень 2022 - акт від 31.03.2022 № ВН/22/03-1196. Проте пізніше, через необхідність врегулювання небалансів, були складені акти коригування, які вносили зміни в обсяги поставленої електроенергії та її вартість.
24. Зокрема, згідно з первинним актом від 28.02.2022 обсяг електроенергії, отриманої Товариством за період 01.02.2022-28.02.2022, становив 145437,748 МВт*год, а вартість - 693 206 866,50 грн з ПДВ. Пізніше, згідно з актом коригування (врегулювання) від 18.07.2022, обсяг було зменшено до 144049,684 МВт*год, а вартість - до 686 940 514,77 грн з ПДВ.
25.          За березень 2022 року обсяг поставленої Товариству електроенергії коригувався двічі. Спочатку, згідно з актом від 31.03.2022 № ВН/22/03-1196 обсяг електричної енергії отриманої Товариством за період 01.03.2022-31.03.2022 становив 355931,067 МВт*год на загальну вартість 1 355 722 271,42 грн з ПДВ. Згодом, коригуванням від 10.08.2022, обсяг було зменшено до 322 030,518 МВт*год, а вартість до 1 225 941 550,96 грн. Остаточно, згідно із актом-коригування (врегулювання) від 11.05.2023, обсяг склав 321 918,745 МВт*год, а вартість 1 225 538 001,40 грн. 
(2) Щодо Банківської гарантії
26.          Виконання Товариством своїх зобов`язань за Договором було забезпечено Банківською гарантією.
27.          Так, 07.09.2021 з метою забезпечення виконання Товариством своїх зобов`язань за Договором, Банк видав Банківську гарантію, за якою Банк, як гарант, зобов`язувався у разі порушення зобов`язань Товариством (принципалом) перед Укренерго (бенефіціаром) сплатити останньому кошти в межах суми цієї гарантії, відповідно до умов Банківської гарантії та за першою вимогою без подання ним будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов (гарантія є безумовною).
28. За умовами Банківської гарантії:
- зобов`язання Товариства (принципала) - грошові зобов`язання Товариства перед Укренерго, виконання яких забезпечується цією гарантією, що виникнуть за Договором з оплати Товариством вартості електричної енергії, купленої у Укренерго внаслідок врегулювання небалансів електричної енергії згідно з Законом України «Про ринок електричної енергії» і Правилами ринку (за винятком зобов`язань зі сплати неустойки (пені, штрафу) та/або збитків). Розмір зобов`язань Товариства зазначається Укренерго у рахунку, який надається ним Товариству для оплати (пункт 4 Банківської гарантії);
- сума гарантії 1 850 000 000,00 грн. Зобов`язання Банка (гаранта) зменшуються без необхідності внесення змін до тексту цієї Гарантії на суму, сплачену за цією Гарантією, у силу здійснення банком часткової сплати коштів за цією Гарантією (пункт 5 Банківської гарантії);
- строк дії Гарантії - період часу, який починається з дати її підписання гарантом та закінчується о 17:00 годині за Київським часом 31.03.2022 або закінчується до вказаного вище терміну з моменту настання однієї з таких подій:
6.1 повернення бенефіціаром гаранту оригіналу цієї гарантії;
6.2 подання бенефіціаром гаранту письмового повідомлення про звільнення гаранта від обов`язків за гарантією;
6.3 сплата суми гарантії в повному обсязі одним платежем або кількома частковими платежами (пункт 6 Банківської гарантії із урахуванням змін № 1 від 07.09.2021 до умов Банківської гарантії).
29.          09 березня 2022 року засобами електронного зв`язку Укренерго направило Банку вимогу вих. № 01/10219 на суму 560 907 904,95 грн (заборгованість Товариства за рахунками-фактурами від 28.02.2022).
30. У відповідь на цю вимогу Укренерго, Банк у листі від 12.03.2022 вих. №21.2/761 просив провести уточнюючий взаєморозрахунок між сторонами Договору для встановлення дійсної суми сплати за вимогою, посилаючись на спірність існуючої між сторонами суми для оплати та дійсний намір принципала виконувати належним чином взяті на себе зобов`язання і самостійно провести оплату вказаних у вимозі рахунків. 
31. Банк запропонував Укренерго продовжити строк дії Банківської гарантії. Після визначення точної суми боргу, Банк просив розглянути можливість розстрочення платежу за Банківською гарантією. 
32. Банк також зазначив, що Укренерго не дотрималося умов та способу подання вимоги, визначених у самій Банківській гарантії.
33. Того ж дня, 12.03.2022, Банк частково задовольнив вимогу, перерахувавши 133 000 000 грн (платіжне дорученням від 12.03.2022 №1).
34.          15 березня 2022 року Укренерго вдруге звернулося до Банку з вимогою                         (№ 01/10815) на суму 427 907 904,95 грн. Це була вимога щодо несплачених сум за рахунками від 28 лютого 2022 року, з урахуванням часткової оплати, яку Банк вже здійснив. 
35. 18 березня 2022 року Укренерго надіслало Банку ще одну вимогу               (№ 01/11433) на суму 923 652 767,28 грн. Ця вимога стосувалася заборгованості Товариства за рахунками від 14 та 15 березня 2022 року. 
36.          21 березня 2022 року Укренерго знову звернулося до Банку з вимогою                          (№ 01/11631) на суму 422 414 820,00 грн. Ця вимога також стосувалася заборгованості Товариства за рахунками від 28 лютого 2022 року. 
37. 22 березня 2022 року Укренерго надіслало Банку вимогу (№ 01/11656) на суму 920 556 063,98 грн. Ця вимога стосувалася заборгованості Товариства за рахунком від 17 березня 2022 року.
38. Всі вказані вище вимоги були надіслані Банку засобами електронного зв`язку.
39. 25 березня 2022 року Укренерго надіслало Банку вимоги від 21.03.2022 та від 22.03.2022 засобами поштового зв`язку, що підтверджується фіскальними чеками відділення поштового зв`язку від 25.03.2022. 
40.          Далі, 28 березня 2022 року, Укренерго надіслало Банку ще три вимоги, також поштою: вимоги від 28.03.2022 вих. № 01/12491 на суму 409 411 746,37 грн (заборгованість відповідача-2 за рахунком-фактурою від 22.03.2022), від 28.03.2022 вих. № 01/12492 на суму 920 556 063,98 грн (заборгованість відповідача-2 за рахунком-фактурою від 17.03.2022), від 28.03.2022 вих.                                № 01/12493 на суму 402 585 411,60 грн (заборгованість відповідача-2 за рахунками-фактурами від 28.02.2022). Відправлення цих вимог підтверджується описом вкладення у цінний лист від 28.03.2022, фіскальними чеками відділення поштового зв`язку від 28.03.2022 та накладною відділення поштового зв`язку №0405351752769.
41. Банк не виконав ці вимоги.
(3) Щодо набуття учасником ринку статусу «Дефолтний» та продаж електричної енергії
42.          За результатами державного фінансового аудиту діяльності НЕК «Укренерго» за період з 01.01.2018 по 30.06.2022, проведеного Державною аудиторською службою України відповідно до Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», було складено аудиторський звіт № 05-21/1 від 01.03.2023 (далі - Аудиторський звіт). 
43. Цей Аудиторський звіт є належним і достовірним доказом.
44. Під час зазначеного аудиту діяльності Укренерго Державна аудиторська служба України встановила, що Укренерго, усупереч діючому законодавству та нормативним актам, що регулюють продаж електричної енергії, в частині своєчасного присвоєння учаснику ринку статусу «Дефолтний» (через несплату виставлених рахунків) та в частині припинення продажу електричної енергії для такого учасника ринку, у період з 07.03.2022 по 16.03.2022 продовжило реалізацію електричної енергії Товариству в обсязі 386217,33 Мвт на загальну суму 1,4 млрд грн, що призвело до утворення довготривалої дебіторської заборгованості та до безпідставного зменшення активів Укренерго шляхом відчуження електроенергії на вказану суму.
45. Суди також встановили, що факти порушень, викладені в акті ревізії Укренерго, підтверджуються також висновком від 12.10.2022 Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за результатами розслідування порушень законодавства щодо функціонування ринку електричної енергії, ознаки яких містяться в діях Товариство, проведеного на підставі постанови НКРЕКП від 07.07.2022 № 694 (далі - Висновок НКРЕКП), копія якого міститься в матеріалах Аудиторського звіту.
46.          У Висновку НКРЕКП (Регулятора) зазначено, що листом від 07.03.2022                            № 01/10125 АР повідомив суб`єкта розслідування (ТОВ «Юнайтед Енерджі») про набуття ним статусу «Переддефолтний» 03.02.2022. Отже, суб`єкт розслідування відповідно до підпункту 1 пункту 1.7.4 глави 1.7 розділу І Правил ринку, ураховуючи статус дня «робочий» (не календарний, не вихідний), набув статус «Дефолтний» з 07.03.2022.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
47.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.04.2024, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2024, позов задоволено повністю. Визнано такою, що не підлягає виконанню Банківську гарантію. Визнано припиненим зобов`язання Банку за Банківською гарантією.
48.          Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що діяння відповідача-1 пов`язані із не зупиненням усупереч Правил ринку продажу електричної енергії відповідачу-2 після 07.03.2022 (в період набуття ним статусу «Дефолтний»), не встановлення після цієї дати нульового обсягу продажу для Товариства електроенергії, не надсилання ним до АТ «Ощадбанк» довідок щодо розміру заборгованості за період із 03.03.2022 по 14.03.2022 для списання коштів з рахунку Товариство в АТ «Ощадбанк» і спрямування вказаних коштів на погашення заборгованості Товариства перед ним та направлення у подальшому вимог Банку-гаранту сукупно вказують на те, що така поведінка Укренерго є недобросовісною, і була спрямована на настання гарантійного випадку з метою отримання виплати від Банку як гаранта. Тобто, вказаною поведінкою відповідач-1 сприяв настанню відкладальної обставини за гарантією - порушення боржником основного зобов`язання (збільшення його заборгованості за Договором та неможливості виконання ним свого зобов`язання). З огляду на положення частини четвертої статті 212 ЦК України гарантійний випадок для Банку щодо сплати заборгованості відповідача-2 за Договором по неоплаченим рахункам-фактурам № 1703202200120 від 17.03.2022 та № 2803202200314 від 28.03.2022 (за продану електроенергію відповідачу-2 після 07.03.2022, тобто, після набуття ним статусу «Дефолтний») є таким, що не настав, тому у Банка відсутні зобов`язання за Банківською гарантією щодо виконання ним цих зобов`язань відпоідача-2.
49.          Крім того, 26.06.2024 Національна комісія, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор, Комісія), яку не було залучено до участі у справі, звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2024 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Банку.
50.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2024 у задоволенні клопотання НКРЕКП та Укренерго про залучення НКРЕКП як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, відмовлено, а апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою НКРЕКП на рішення суду першої інстанції закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України. 
Короткий зміст доводів та вимог касаційних скарг
(1) Щодо касаційної скарги Товариства
51.          07.10.2024 Товариство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
52.          Підставами касаційного оскарження судових рішень Товариство визначило випадки, передбачені пунктами 1 та 4 частини другої статті 287 ГПК України.
53.          Товариство, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, визначеною відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, стверджує, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми статей 509, 560, 563 ЦК України, статті 200 Господарського кодексу України (надалі - ГК) та дійшов помилкових висновків, зокрема, щодо ненастання гарантійного випадку та відсутність підстав для виплати за гарантією, і не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 та від 08.06.2022 у справі № 910/9397/20; щодо недобросовісності поведінки Банка (гаранта) у відносинах з бенефіціаром, і не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.03.2021 у справі № 910/3500/19.
54.          Також скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази та встановили обставини справи на підставі неналежних та недопустимих доказів, а саме: висновок НКРЕКП від 12.10.2022 та звіт Держаудитслужби № 05-21/1 від 01.03.2023 (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункти 1, 4 частини третьої статті 310 ГПК України).
(2)  Щодо касаційної скарги Укренерго
55.          Укренерго, у свою чергу, також подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
56.          Підставами касаційного оскарження судових рішень Укренерго визначає випадки, передбачені пунктами 1 та 4 частини другої статті 287 ГПК України.
57.          Щодо підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, Укренерго стверджує, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми статей 560, 561, 562, 563, 565, 568 ЦК України, і не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20, від 23.02.2023 у справі № 911/2977/21, від 04.03.2021 у справі № 910/3500/19 та від 08.06.2022 у справі № 910/9397/20, щодо виконання банківської гарантії, які стосуються застосування статей 560, 562, 563, 568 ЦК України, неможливості встановлення правовідносин поза відносинами між гарантом та бенефіціаром, бенефіціаром та принципалом, незалежності гарантії від основного зобов`язання, підстави з яких припиняється банківська гарантія. 
58. На думку скаржника: 
- суди не застосували норми матеріального права (ст.ст. 560-568 Цивільного кодексу України), які підлягають застосуванню та не дослідили умови в Гарантії. Предметом позову у справі № 910/16479/23 є виключно відносини між Укренерго та Гарантом щодо виконання гарантії. Тому, розділ 1.7 Правил ринку застосовується лише в тій частині, яка регулює вчинення дій АР (НЕК «Укренерго») до фінансової установи (АТ «Банк Альянс»), які полягають у використанні фінансових гарантій, які надаються учасником ринку для покриття його заборгованості перед АР. Положення, що стосуються взаємодії Укренерго з ТОВ «Юнайтед Енерджі» у зв`язку з набуттям ним статусу «Дефолтний», не мають відношення до зобов`язань Банка за гарантією та виходять за межі розгляду предмету спору у цій справі. Внаслідок цього, висновки судів про те, що зобов`язання Гаранта за Гарантією не підлягають виконанню в частині грошових зобов`язань з оплати вартості електричної енергії, проданої Товариством за Договором, зокрема в період з 07.03.2022 до 16.03.2022 (в період набуття статусу «Дефолтний»), є помилковими;
- зобов`язання гаранта платити за гарантією, а також встановлення обставин чи підлягає гарантія виконанню або припиненню, не залежить від вимог або заперечень, що випливають з будь-яких відносин поза відносинами між гарантом та бенефіціаром, зокрема правовідносин між бенефіціаром та принципалом;
- підстави позовних вимог Банка спрямовані на встановлення обставин, що виникають між Бенефіціаром та Принципалом, а саме, на встановлення обставин з яких підстав відбулося порушення Договору (реалізації НЕК «Укренерго» електричної енергії в період набуття статусу «Дефолтний» ТОВ «Юнайтед Енерджі»), встановлення обставин необхідності припинення зобов`язань Принципала перед Бенефіціаром за Договором за рахунок інших коштів ніж Гарантії, що безпосередньо суперечить обов`язкам Гаранта, визначених статтями 560, 562, 563, 564, 565 ЦК України, що розтлумачені постановою об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 17 травня 2024 року у справі  № 910/17772/20 та інших зазначених постановах Верховного Суду;
- суди помилково пов`язали обов`язок Гаранта з оцінкою добросовісності дій Бенефіціара, що суперечить принципу незалежності гарантії, неправильно застосували пункт 6 частини першої статті 3 та стаття 212 ЦК України не застосовуються до відносин гарантії.
59.          Також скаржник посилається на неврахування висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21.08.2018 у справі № 910/14144/17, висновків колегій суддів Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 643/651/21, від 7 квітня 2021 року у справі № 924/199/20 щодо застосування способів захисту цивільних прав боржника, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором.
60.          Укренерго, посилаючись на ці висновки, стверджує, що обраний АТ «Банк Альянс» спосіб захисту у цій справі є неналежним. Укренерго вважає, що оскільки вже триває судовий процес щодо стягнення боргу за Гарантією, і існує рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/3268/22, Банк має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування.
61.          Скаржник, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження відповідно до пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми процесуального права (частина друга статті 32, частина перша статті 35, статей 50, 75-79, частина восьма статті 233, частина друга статті 235, статей 236-238 ГПК України) з огляду на таке:
- суд апеляційної інстанції необґрунтовано не залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за клопотанням Укренерго, оскільки результати розгляду цієї справи впливають на права та обов`язки НКРЕКП щодо необхідності нормативного врегулювання та визначення правильного розуміння купівлі-продажу АР електричної енергії учаснику ринку зі статусом «Дефолтний» у пункті 1.7.5 Правил ринку, що є підставою для скасування судових рішень на підставі пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України;
- суди вийшли за межі предмету спору у спірних правовідносинах, встановлюючи обставини та підстави порушення принципалом умов договору, втручаючись у дискреційні повноваження Укренерго, НКРЕКП та приймаючи рішення на неналежних та недопустимих доказах: аудиторський звіт та постанова НКРЕКП від 07.07.2022 № 694 (пункт 4 частини третьої статті 310 ГПК України), без належного дослідження зібраних у справі доказів, зокрема, первинних документів: рахунків, актів, вимог, листування, умов Гарантії (пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України);
- суди не врахували, що в умовах воєнного стану процедура присвоєння статусів «Переддефолтний/Дефолтний» регулюється спеціальним нормативним актом - Положенням про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, що затверджений наказом Міністерства енергетики України від 13 квітня 2022 року № 148, який передбачає, що: «За поданням оператора системи встановлюється статус «Переддефолтний» та «Дефолтний» для електропостачальників у випадку несплати послуг оператора системи, наданих у період дії воєнного стану, до 15 числа місяця наступного за розрахунковим, з урахуванням постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду» (із змінами)». НЕК «Укренерго» зупинила діючі реєстрації ДД щодо продажу електричної енергії учасникам ринку з 15.03.2022, установила нульовий обсяг продажу електричної енергії на РДН з 06.03.2022 та ВДР з 24.02.2022 для ТОВ «Юнайтед Енерджі». Дані обставини судом не досліджені, що спричинило неправильні висновки в оскаржуваних рішеннях та прийняття необґрунтованого рішення внаслідок цього;
- суди порушили принцип верховенства права відповідно до частини першої статті 11 ГПК України.
62. Також, на думку скаржника, наявні підстави для скасування прийнятих оскаржуваних рішень на підставі пунктів 1-4 частини першої статті 310 ГПК України, з огляду на те, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2024 прийнята неповноважним складом суду, передача судової справи на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Гончарова С.А., суддів: Тищенко О.В., Яковлєва М.Л. з початку відбулася з порушенням правил автоматизованого розподілу судової справи, неодноразовий повторний автоматизований розподіл цієї справи проведений без дотримання вимог процесуального закону, зокрема частини тринадцятої статті 32 ГПК України, частини шостої статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункту 85 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затверджене рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21.
(3) Щодо касаційної скарги НКРЕКП
63.          04.10.2024 НКРЕКП звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2024, якою у задоволенні клопотання НКРЕКП та Укренерго про залучення НКРЕКП як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відмовлено, а також апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою НКРЕКП на рішення суду першої інстанції закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України. 
64.          У касаційній скарзі НКРЕКП просить Суд скасувати ухвалу апеляційного господарського суду, а справу передати на продовження розгляду апеляційної скарги. 
65.          НКРЕКП обґрунтовує касаційну скаргу тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що рішенням місцевого господарського суду у цій справі не вирішувалося питання про права, інтереси чи обов`язки НКРЕКП, оскільки таке рішення грубо порушує права, інтереси та (або) обов`язки НКРЕКП, як Регулятора на ринку електричної енергії в частині надання роз`яснень застосування Правил ринку та іншого законодавства у сфері енергетики та здійснення розслідувань порушень законодавства щодо функціонування ринку електричної енергії, ознаки яких містяться в діях суб`єктів ринку електричної енергії.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
66.          Від Банку надійшов відзив на касаційну скаргу Укренерго, в якому останнє просить Суд закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Укренерго, з підстав передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України. Залишити касаційну скаргу Укренерго, з підстав передбачених пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
67. Крім того у відзиві на касаційну скаргу Банк зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (професійна правнича допомога), які останнє понесло та очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи в суді касаційної інстанції становить 1,5 млн. грн. 
68.          Також Банк надав відзив на касаційну скаргу Товариства, в якому просить Суд закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України. Залишити касаційну скаргу Товариства, з підстав передбачених пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
69. Крім того, у відзиві на касаційну скаргу Банк зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (професійна правнича допомога), які останнє понесло та очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи в суді касаційної інстанції становить 1,5 млн. грн. 
70.          Від Банку надійшов відзив на касаційну скаргу НКРЕКП, в якому Банк просить Суд касаційну скаргу в частині відмови у залученні третьої особи до участі у справі повернути на підставі частини другої статті 304 ГПК України. Касаційну скаргу в частині закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою НКРЕКП залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін. 
71. Крім того, у відзиві на касаційну скаргу Банк зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (професійна правнича допомога), які останнє понесло та очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи в суді касаційної інстанції становить 1,5 млн. грн. 
72. Від Укренерго надійшло заперечення на клопотання АТ «Банк Альянс» про закриття касаційного провадження, в якому Укренерго просить Суд відмовити у його задоволенні.
Позиція Верховного Суду
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство
Щодо касаційних скарг Укренерго та Товариства 
73.           Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу  України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є гарантія.
74.           У постанові від 17.05.2024 у справі №910/17772/20 об`єднана палата Касаційного господарського суду, на яку посилається скаржник, відступила від власного попереднього висновку, наголосивши, що гарант не вправі оцінювати наявність чи відсутність обов`язку принципала, а зобов`язаний платити за гарантією, якщо вимога та додані документи (якщо вони передбачені умовами гарантії) за зовнішніми ознаками відповідають умовам гарантії. Стаття 565 ЦК визначає вичерпний перелік випадків, коли гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора. Цей перелік, зокрема, не містить такої підстави для відмови гаранта від платежу як відсутність чи недоведення бенефіціаром порушення основного зобов`язання боржником. У відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, яке не залежить від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Отже, гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема, вирішувати, чи виконав принципал грошове зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а відтак і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.
75.           Відповідно до частин першої, другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
76.          Розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1)    чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором;    2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
77.           Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19). 
78.          Одним зі способів захисту, який передбачений частиною другою статті 16 ЦК України, є визнання права. Норми частини другої статті 20 ГК України визначають такі способи захисту, як визнання наявності або відсутності прав.
79.              Способами захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань можуть бути: 1) визнання права позивача; 2) визнання відсутнім (припиненим) обов`язку позивача; 3) визнання відсутнім (припиненим) права вимоги відповідача.
80.          Схожі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2012 року у справі № 6-134цс12 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц.
81.          Наведені вище способи захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань будуть належними    лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите. Зокрема, у таких випадках: кредитор у правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право в межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц). У цій справі Велика Палата Верховного Суду виснувала, що «ухвалення судом рішення в справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання поруки припиненою, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості (пункт 66)».
82.          В іншій справі Велика Палата Верховного Суду підтвердила цей висновок, зауваживши, що у разі якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора або кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту (пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі №    910/14224/20, провадження №    12-20гс22).
83. У постанові від 21 серпня 2018 року у справі №    910/14144/17 Велика Палата Верховного Суду у подібних правовідносинах, що виникають з договору поруки, на яку посилається Укренерго у касаційній скарзі, зауважила, що «вимоги про визнання відсутнім права в одного відповідача (кредитора) вимагати від другого відповідача (боржника) сплати боргу за кредитними договорами, які погашено позивачем (поручителем), та про визнання права поручителя вимагати від боржника сплати ним грошових коштів за кредитними договорами, сплачених поручителем, не можуть бути самостійним предметом розгляду в господарському суді. Такі вимоги не призводять до поновлення порушених прав, не можуть самостійно розглядатися в окремій справі, а відповідні доводи підлягають розгляду лише під час вирішення спору про стягнення грошових коштів за такими договорами» (пункт 41).
84.           Ураховуючи ці висновки Верховного Суду, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи Укренерго. На момент подання цього позову вже існувало рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/3268/22 від 15.12.2022. У цій справі, ініційованій Укренерго, предметом спору було стягнення коштів за тією ж самою Банківською гарантією. Суд першої інстанції у справі № 910/3268/22 частково задовольнив позов Укренерго, стягнувши з АТ «Банк Альянс» 1 113 577 821,21 грн, встановивши, що Гарантія підлягає виконанню. Це рішення було оскаржене в апеляційному порядку.
85. Оскільки Бенефіціар вже ініціював інший судовий процес про стягнення грошових коштів за Гарантією, і суд першої інстанції частково задовольнив його вимоги, це створило правову визначеність щодо зобов`язань Гаранта. За таких обставин, окремий позов Гаранта, заявленій у цій справі, про визнання припинення зобов`язань за Гарантією не відповідав принципу правової визначеності та ефективного судового захисту. Належне виконання Гарантом своїх процесуальних обов`язків вимагало від нього реалізації своїх прав шляхом подання аргументованих заперечень та повного обсягу доказів у вже існуючому провадженні, а не подання нового позову з метою перегляду висновків у справі   № 910/3268/22 або створення преюдиції.
86. Суди не врахували правові висновки Верховного Суду щодо належного способу захисту прав у подібних правовідносинах. Саме такий підхід забезпечує правову визначеність та запобігає множинності судових процесів з одного і того ж питання. Колегія суддів не вбачає жодних підстав для відступу від цього висновку.
87. Суд апеляційної інстанції помилково зробив висновок, що обраний позивачем спосіб захисту як належний, допустимий та ефективний, з посиланням на позицію Верховного Суду щодо можливості обрання такого способу захисту своїх прав та інтересів як визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, що викладена у постанові від 21.03.2019 у справі № 910/5726/18.
88. Ця помилка полягає у двох ключових аспектах. По-перше, у цій справі Верховний Суд виснував про можливість обрання боржником (принципала) такого способу захисту своїх прав та інтересів як визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, що фактично є вимогою про визнання припиненим одностороннього правочину (гарантії), оскільки в такому випадку він звільняється від відповідальності за регресними вимогами, з якими гарант може звернутися до нього у випадку стягнення з нього грошової суми за виданою гарантією. Тобто, Верховний Суд розглядав можливість обрання такого способу захисту боржником (принципалом), а не гарантом, як у даній справі.
89. По-друге, і головне є те, що у цій справі Верховний Суд не вирішував питання можливості подання такого позову, якщо вже вирішується спір про стягнення за гарантією. 
90. Натомість, у справі, що розглядається, такий спір розглядається паралельно, чим обумовлюється подібність правовідносин, які розглядались у постановах Верховного Суду, на які правильно послався Укренерго у касаційній скарзі. 
91. Неналежність та неефективність заявленого позивачем способу захисту є    самостійною підставою    для відмови у позові [див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц (пункт 127), від 04.07.2023 у справі № 373/626/17 (пункт 67), від 10.04.2024 у справі № 496/1059/18 (пункт 8.17), від 05.06.2024 у справі    № 914/2848/22 (пункт 116)], у зв`язку з чим    відсутня необхідність розглядати    інші аргументи касаційної скарги.
Щодо касаційної скарги Комісії на ухвалу апеляційного суду
92.          Відповідно до частини першої статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
93.          Згідно з частиною першою статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
94.          Тобто у частині першій статті 254 ГПК України визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким, зокрема, розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, враховуючи предмет та підстави позову.
95.          Водночас вказана стаття визначає коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків.
96.          При цьому на відміну від оскарження судового рішення учасником справи                   незалучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
97.          У вирішенні цього питання суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення таку особу наділено новими правами або покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому тощо. Тобто суд має розглянути та вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або викласти судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
98.          За змістом пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
99.          За таких обставин чинний ГПК України передбачає необхідність з`ясування апеляційним господарським судом наявності правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі; чи вирішив місцевий господарський суд питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням.
100.          Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання з огляду на зазначене не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги.
101.          Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.
102.          Рішення є таким, що прийнято про права / інтереси та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права / інтереси та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права / інтереси та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не береться до уваги.
103.          Якщо ж після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК    України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.
104.          Вказані правові висновки є усталеними в практиці Верховного Суду та викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 5023/3214/11, від 25.10.2024 у справі № 910/6178/20.
105.          У справі, яка розглядається, НКРЕКП вважає, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про те, що рішенням місцевого суду не вирішувалося питання про права, інтереси та (або) обов`язки НКРЕКП, як Регулятора на ринку електричної енергії в частині надання роз`яснень застосування Правил ринку та іншого законодавства у сфері енергетики та здійснення розслідувань порушень законодавства щодо функціонування ринку електричної енергії, ознаки яких містяться в діях суб`єктів ринку електричної енергії.
106.          Суд апеляційної інстанції встановив, що місцевий господарський суд при прийнятті рішення не вирішував спір про право у правовідносинах, учасником яких є НКРЕКП, ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині рішення не містить висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, й обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотань НКРЕКП про її залучення до справи як третьої особи. 
107.          Рішення суду не стосувалося прав та обов`язків НКРЕКП як регулятора ринку електроенергії.
108.          Таким чином, апеляційний суд правильно закрив апеляційне провадження через відсутність у НКРЕКП права на оскарження рішення місцевого господарського суду.
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
109.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.
110.          Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
111.          Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
112.          За змістом статті 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
113.          З огляду на те, що судові рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо належності способу захисту боржника у правовій визначеності, якщо кредитор уже ініціював інший судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, Верховний Суд скасовує судові рішення і ухвалює нове рішення про відмову в позові.
114.          Ураховуючи те, що доводи НКРЕКП про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає, відповідно, ухвалу апеляційного господарського суду від 17.09.2024 Суд залишає без змін.
Розподіл судових витрат
115.          У зв`язку з тим, що касаційна інстанція ухвалює нове рішення у справі, Суд покладає на Позивача витрати відповідачів зі сплати судового збору за розгляд апеляційних скарг, а також зі сплати судового збору за розгляд касаційних скарг.
116.          Понесені Національною комісією, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на останню, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 129, 300, 301, пунктом 3 частини першої статті 308, статтями 309, 311, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг залишити без задоволення, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2024 у справі                     № 910/16479/23 без змін.
2. Касаційні скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» задовольнити.
3. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2024 у справі                            № 910/16479/23 скасувати на ухвалити нове рішення, яким відмовити Акціонерному товариству «Банк Альянс» у задоволенні позову.
4. Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Альянс» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»             8   588,80 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги та               6    441,60 грн - судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги. 
5. Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Альянс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» 10   736 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги та 6   441,60 грн - судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                               І. Кондратова

Судді                                                                         С. Бакуліна

                                                                                    Н. Губенко