13.02.25
22-ц/812/310/25
Справа №486/1717/24
Провадження № 22-ц/812/310/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
11 лютого 2025 року                                                 м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.,
за участі державного виконавця - Шолохової Ю.М.,
представника боржника - Забальського Ю.П. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу
Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області 
Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)
на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 грудня 2024 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Далматовою Г.А., дата складання повного тексту не вказана, у цивільній справі за поданням Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Другий відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відділ ДВС) звернувся до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, у якому просить оголосити розшук боржника ОСОБА_2 .
Обґрунтовуючи подання вказували, що на виконанні у відділі ДВС перебуває ухвала Дніпровського районного суду м. Києва про забезпечення позову по справі №755/14418/23 про зобов`язання боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 зі своєю дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом не перешкоджати зустрічам у встановлений судом час, а саме: спілкування без присутності матері дитини ОСОБА_2 кожні перші та треті вихідні місяця (субота та неділя) у м. Южноукраїнськ, Вознесенського району, Миколаївської області, з 09:00 год. до 20:00 год. на вибір батька, із повідомленням батьком матері про місце перебування дитини, та зобов`язати матір дитини ОСОБА_2 надавати можливість батьку ОСОБА_3 вільно спілкуватися з донькою ОСОБА_4 три рази на тиждень з 19:00 год. до 20:00 год. засобами телефонного зв`язку через будь-який мобільний додаток «Viber», «Whats App», «Telegram», «Signal» тощо.
02 жовтня 2024 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Для примусового виконання рішення суду державним виконавцем відділу ДВС вжито наступні заходи, а саме, направлені запити до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, Державної прикордонної служби України.
Зазначеними заходами встановлено відкриті рахунки боржника ОСОБА_2 в Державній установі «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «УКРСПОРТЗАБЕЗПЕЧЕННЯ», встановлено місце роботи боржника ОСОБА_2 - державна установа «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «УКРСПОРТЗАБЕЗПЕЧЕННЯ», а також те, що в період з 02 жовтня 2024 року по 08 жовтня 2024 року інформація щодо перетину боржником державного кордону відсутня, транспортні засоби за ОСОБА_2 не зареєстровані, однак зареєстроване нерухоме майно.
05 жовтня 2024 року за участю стягувача ОСОБА_3 складено акт державного виконавця про те, що боржник ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 на даний час не знаходиться, місцезнаходження невідоме.
Враховуючи те, що місце знаходження боржника невідоме, рішення суду залишається не виконаним, головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просила оголосити у розшук боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
11 грудня 2024 року державний виконавець надала заяву про уточнення відомостей, в якій просила виконання ухвали про розшук боржника покласти на працівників Відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області.
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 грудня 2024 року у задоволенні подання відмовлено.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вказав, що серед долучених до подання відповідей на запит державного виконавця наявна інформація про те, що боржник ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Зазначений будинок належить останній на праві власності, крім того, ОСОБА_2 має іншу нерухомість у м. Києві, останнє місце роботи боржника також розташоване у м. Києві, однак, даних, щодо здійснення державним виконавцем перевірки місця реєстрації боржника ОСОБА_2 , яка відрізняється від зазначеної в ухвалі суду, до матеріалів подання державним виконавцем долучено не було.
В матеріалах подання відсутні дані про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та підтвердження про те, що боржнику було надіслано виклик до державного виконавця, відсутні будь-які докази, щодо перевірки виконавцем відомостей стосовно перебування боржника в закладах охорони здоров`я, кримінально-виконавчих установах, відсутні запити до органів реєстрації актів цивільного стану з метою перевірки факту смерті, зміни прізвища боржника, що має значення для вирішення питання про оголошення її у розшук.
За таких обставин суд не вбачав достатніх підстав для оголошення розшуку боржника.
В апеляційній скарзі ДВС вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та прийняттям незаконного рішення, а тому просили про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалити нове судове рішення про задоволення подання.
Так, вказують, боржник ОСОБА_2 постійно вчиняє перешкоди державному виконавцеві відділу ДВС, змінюючи місце свого проживання чи перебування, у тому числі зміну їх реєстрації, та вчиняє всілякі дії, які не спрямовані на фактичне виконання нею виконавчого документа, а саме ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 23 серпня 2024 року по справі № 755/14418/23 у спосіб та порядок визначений виконавчим документом.
Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вказує на те, що державним виконавцем відділу ДВС в матеріалах до подання відсутні дані про те, що боржнику було надіслано виклик державного виконавця, що не являється дійсністю та спростовується матеріалами виконавчого провадження та доданими додатками до подання до суду першої інстанції.
А саме, виклик державного виконавця відділу ДВС від 23.10.2024 направлено боржнику ОСОБА_2 за адресою зазначеною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , засобами оператора поштового зв`язку УКРПОШТА за трекінгом 0600976022782. Вказане поштове відправлення 26.11.2024 повернулося до відділу ДВС з відміткою за формою 20 УКРПОШТИ «Повертається за закінченням терміну зберігання».
За зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_2 , інформацію щодо якого отримано за результатами обміну файлами в автоматизованій системі виконавчого провадження з Державною міграційною службою в матеріалах виконавчого провадження за № НОМЕР_2, а саме: АДРЕСА_2, засобами оператора поштового зв`язку УКРПОШТА за трекінгом 0600976021743. Вказане поштове відправлення 27.11.2024 повернулося до відділу ДВС з відміткою за формою 20 УКРПОШТИ «Повертається в зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою».
На жоден виклик державного виконавця відділу ДВС та на жодне судове засідання в Южноукраїнський міський суд Миколаївської області боржник ОСОБА_2 не з`явилася, дотепер фактичне місце її проживання чи перебування не з`ясоване та не має документального підтвердження.
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу сторони виконавчого провадження не скористалися.
ОСОБА_12., ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В силу приписів частини 2 статті 372 ЦПК України справу розглянуто за їх відсутності.
У судовому засіданні державний виконавець апеляційну скаргу підтримала, просила про її задоволення.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Забальський Ю.П. у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. 
До відзиву на апеляційна скаргу державний виконавець надала Виписка з ЄДР, постанова про накладення штрафу від 04.11.2024, трекінги поштових відправлень, розпорядження № НОМЕР_2 від 01.11.2024, постанова про накладення штрафу від 09.10.2024, розпорядження № НОМЕР_2 від 05.11.2024, виклик державного виконавця від 23.10.2024 з поштовим конвертом (м. Київ), виклик державного виконавця від 23.10.2024 з поштовим конвертом (м. Южноукраїнськ), платіжна інструкція № 24040 від 06.11.2024, платіжна інструкція № 23627 від 04.11.2024, картка руху документа. Проте в апеляційній скарзі відділу ДВС не викладені обставини та не надано доказів неможливості подання до суду першої інстанції у визначений цивільним процесуальним законодавством строк зазначеного вище доказів. У судовому засіданні апеляційної інстанції державний виконавець просила долучити вказані документи до матеріалів справи. 
Зважаючи на викладене, у долучені до матеріалів справи вказаних доказів слід відмовити, оскільки дані докази є новими доказами, вони були в наявності при розгляді справи в суді першої інстанції, і державний виконавець не обґрунтувала причини неможливості їх подачі до суду при розгляді справи в суді першої інстанції.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).
Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що на виконанні у відділі ДВС перебуває ухвала про забезпечення позову Дніпровського районного суду міста Києва від 23 серпня 2024 року у справі 755/14418/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради, Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради, Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, якою вжито заходів забезпечення позову наступним шляхом:
1. визначено місце та час спілкування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_3 , за наступним графіком:
1) перший місяць спілкування - перші та треті вихідні дні місяця (субота та неділя) у громадських місцях (парки, дитячі майданчики, місця відпочинку тощо) у м. Южноукраїнськ, Вознесенського району, Миколаївської області, з 16:00 год. до 20:00 год., у присутності матері дитини ОСОБА_2 , за її бажанням.
2) надалі спілкування без присутності матері дитини ОСОБА_2 кожні перші та треті вихідні місяця (субота та неділя) у м. Южноукраїнськ, Вознесенського району, Миколаївської області, з 09:00 год. до 20:00 год. на вибір батька, із повідомленням батьком матері про місце перебування дитини.
3. Зобов`язано матір дитини ОСОБА_2 надавати можливість батьку ОСОБА_3 вільно спілкуватися з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , три рази на тиждень з 19:00 год. до 20:00 год. засобами телефонного зв`язку через будь-який мобільний додаток «Viber», «Whats App», «Telegram», «Signal» тощо /а.с. 14-17/.
02 жовтня 2024 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шолоховою Ю.М. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання ухвали про забезпечення позову Дніпровського районного суду міста Києва від 23 серпня 2024 року у справі 755/14418/23 (а.с. 13).
Згідно відповіді на запит від 08 жовтня 2024 року до Пенсійного фонду України останнім місцем роботи боржника ОСОБА_2 за яким отримана заробітна плата станом на 01 червня 2024 року була державна установа «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «УКРСПОРТЗАБЕЗПЕЧЕННЯ», адреса реєстрації вул. Еспланадна, 30-Б, Печерський район (а.с. 9).
Також, відповідно до відповіді на запит від 08 жовтня 2024 року, Державної податкової служби України ОСОБА_2 за період з 4 кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 року отримувала дохід Державної установи «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «УКРСПОРТЗАБЕЗПЕЧЕННЯ» (а.с. 10).
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстроване нерухоме майно, у вигляді будинку АДРЕСА_2 , двох квартир у АДРЕСА_3 та земельних ділянок у м. Києві (а.с. 11-12).
Згідно наданої відповіді ДМС на запит державного виконавця місцем реєстрації боржника ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 (а.с. 7).
Місце проживання боржника за місцем реєстрації підтверджується постановами Дарницького районного суду м.Києва про притягнення стягувача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно відповіді на запит від 08 жовтня 2024 року до Державної прикордонної служби України з 02 жовтня 2024 року по 08 жовтня 2024 року інформація щодо перетину боржником ОСОБА_5 державного кордону відсутня (а.с. 8).
Згідно відповіді від 29 листопада 2024 року до Державної прикордонної служби України - 02 листопада 2024 року ОСОБА_5 перетнула кордон України у напрямку «Виїзд», а 10 листопада 2024 року перетнула кордон України у напрямку «В`їзд» (а.с. 78).
05 жовтня 2024 року державним виконавцем Шолоховою Ю.М. було здійснено вихід за місцем проживання боржника ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що дитина ОСОБА_6 , відсутня за місцем проживання матері ОСОБА_2 , про що у присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є адвокатом та матір`ю стягувача, складено відповідний акт (а.с. 5).
09 жовтня 2024 року, 04 грудня 2024 року та 09 грудня 2024 року на електронну адресу відділу ДВС надійшла скан-копія акту фіксації події про те, що ОСОБА_3 телефонував на належний ОСОБА_2 абонентський номер мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , здійснив неодноразові спроби зв`язатись з малолітньою донькою для вільного з нею спілкування, проте ОСОБА_2 не відповідала, оскільки заблокувала номер стягувача. Про що у присутності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було складено відповідні акти (а.с. 6, 73, 74).
Як вбачається з акту державного виконавця, складеного у присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , 19 жовтня 2024 року державним виконавцем було здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , в результаті чого, зі слів вітчима боржника ОСОБА_2 з`ясовано, що останньої разом з її донькою на даний час немає за місцем проживання, місце їх знаходження йому невідомо (а.с. 52-53/.
До матеріалів подання долучено виклики ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 від 23 жовтня 2024 року до державного виконавця на 09:00 год. 01 листопада 2024 року та від 03 грудня 2024 року на 10:00 год. 10 грудня 2024 року (а.с. 54-55, 72).
Про неявку боржника за вищевказаними викликами державним виконавцем 04 листопада 2024 року та 10 грудня 2024 року, у присутності ОСОБА_9 , складено відповідні акти (а.с. 56-57, 75).
Як вбачається з актів державного виконавця, складених у присутності ОСОБА_11 , 02 листопада 2024 року, 16 листопада 2024 року та 30 листопада 2024 року державним виконавцем Шолоховою Ю.М. було здійснено вихід за місцем проживання боржника ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що дитина ОСОБА_6 , відсутня за місцем проживання матері ОСОБА_2 (а.с. 58-59, 70, 71).
Залишаючи подання про оголошення розшуку боржника без задоволення, суд першої інстанції не вбачав достатніх підстав про оголошення розшуку боржника.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для оголошення розшуку боржника, місце перебування якого є відоме.
Порядок виконання рішень судів та рішень інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначений Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно з частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 1 статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік заходів щодо примусового виконання рішення суду, одним з яких є розшук боржника.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною 1 статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.
Частиною 4 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 передбачено, що за неможливості з`ясування місцезнаходження боржника державний виконавець звертається з поданням до суду про його розшук.
Згідно з частиною 1 статті 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.
Підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника - фізичної особи.
Виконавцем здійснюється перевірка місця проживання боржника, місце реєстрації - якщо вони відрізняються. Про встановлення факту відсутності боржника за місцем реєстрації (проживання) складається акт. Додатково здійснюється перевірка майнового стану, надсилаються запити про встановлення факту працевлаштування та отримання доходів.
Перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи щодо: отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України про місце реєстрації особи; отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; отримання інформації щодо місця роботи боржника; отримання інформації про боржника з інших джерел.
Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що обґрунтовують наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника та без результативність виконавчих дій по виявленню місця знаходження боржника.
Разом з тим, із наданих доказів неможливо у повній мірі встановити, що державним виконавцем вчинялись дії щодо з`ясування місця знаходження боржника ОСОБА_2 , оскільки на підтвердження ухилення боржника від виконання виконавчого документу та відсутність боржника останнім надано акти про відсутність ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . 
Маючи у своєму розпорядженні інформацію проте, що боржник ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , має у власності нерухоме майно у м. Києві, в тому числі і за місцем своєї реєстрації, останнє місце роботи боржника також розташоване у м. Києві, держаним виконавцем не здійснено перевірку місця проживання боржника, місця реєстрації, яке відрізняється від зазначеного в ухвалі суду, на підставі якої було відкрито виконавче провадження.
Звернення державного виконавця до суду з поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що обґрунтовують наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника та безрезультатність виконавчих дій по виявленню місця знаходження боржника. Проте такі докази до подання державним виконавцем долучено не було.
Посилання в апеляційній скарзі на наявність у боржника електронного кабінету в системі Електронний суд і як наслідок направлення її документів виконавчого провадження в електронному вигляді не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки матеріали цієї справи не містять відомостей як направлення документів виконавчого провадження боржнику ОСОБА_2 за допомогою системи Електронний суд, так і звіту про отримання нею документів від державного виконавця.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, судом правильно застосовано норми права, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення, з огляду на те, що місце проживання боржника ОСОБА_2 є відомим.
Крім того, відмовляючи у задоволенні подання, суд виходив також з того, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, а тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п.33 рішення ЄСПЛ у справі "Фельдман проти України", за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося "згідно із законом", не переслідувало легітимну ціль та було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.
Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, тому відповідно до вимог статті 375 ЦПК України її слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Окремо колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що відмова у задоволенні подання про оголошення у розшук боржника не перешкоджає повторному зверненню виконавця до суду першої інстанції у випадку доведеності ним необхідності застосування судом такого заходу.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення, а ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий                                                                Ж.М. Яворська

Судді                                                                        Т.М. Базовкіна 

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 13 лютого 2025 року.