Справа № 127/34846/24 
Провадження № 33/801/1034/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року                                                                     м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
У постанові суду зазначено, що 15 жовтня 2024 року о 14 год. 40 хв. в м. Вінниці, Барське шосе, 106 км, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася на місці зупинки при безперервній фіксації на портативні відеореєстратори номер 470761, 473720. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просила постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на відеозаписі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, при цьому вона знаходилась на задньому сидінні автомобіля.
У матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_2 , який назвався працівником автовокзалу, проте із відповіді на адвокатський запит вбачається, що така особа не працює на автовокзалі «Західний».
Також ОСОБА_1 не було вручено направлення на проходження медичного огляду.
Окрім того, працівник поліції, який складав протокол взагалі не спілкувався із ОСОБА_1 .
Відеозапис, долучений до матеріалів справи, не може бути визнаний належним доказом, оскільки не є суцільним, при цьому не були залучені свідки.
У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з посилання на викладені у ній підстави.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно із вимогами пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу від 15 жовтня 2024 року серії ЕПР1 №151287 вбачається, що 15 жовтня 2024 року о 14 год. 40 хв. в м. Вінниці, Барське шосе, 106 км, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «HYUNDAI TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася на місці зупинки при безперервній фіксації на портативні відеореєстратори номер 470761, 473720. Від керування ТЗ відсторонена шляхом передачі тверезому водієві. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У протоколі ОСОБА_1 власноруч зазначила: «Їхала автопілотом, не порушувала ПДР, зупинили без причини» (а. с. 2).
У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 була направлена на огляд до КП ВОНД «Соціотерапія». У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці (а. с. 4).
Відповідно до письмових пояснень свідка – контролера-охоронця автовокзалу «Західного автовокзалу» ОСОБА_3 від 15 жовтня 2024 року, вбачається, що 15 жовтня 2024 року близько 14 год. 50 хв. ОСОБА_3 перебував на своєму робочому місці на в`їзді на територію Західного автовокзалу по вул. Барське шосе, на територію вокзалу заїхав автомобіль HYUNDAI д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого не розрахувався за в`їзд на територію. Через декілька хвилин автомобіль повернувся та зупинився біля виїзду, який був закритий. ОСОБА_3 підійшов до авто, за кермом перебувала жінка, яка відмовилась розраховуватися за в`їзд, після чого з пасажирського сидіння вийшов чоловік та почав конфліктувати і відмовився оплатити за в`їзд, через 1 хвилину під`їхав екіпаж патрульної поліції, які почали перевіряти документи у водія і пасажира та спілкуватися з ними (а. с. 5).
До матеріалів справи також долучені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських.
На відеозаписах зафіксовано як о 15 год. 00 хв. працівники поліції підходять до автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 , який стоїть на проїжджій частині на в`їзді до автовокзалу «Західний».
Свідок повідомляє, що за кермом була жінка, яка пересіла на заднє сидіння автомобіля. Із пасажирського місця автомобіля виходить чоловік. Працівник поліції просить водія авто надати документи. Чоловік просить їх відпустити. ОСОБА_1 із салону автомобіля також просить їх відпустити.
О 15 год. 03 хв. працівник поліції запитує ОСОБА_1 чи вживала вона алкоголь, чи погоджується пройти огляд на стан сп`яніння на місяці зупинки. ОСОБА_1 відмовляється, поліцейський роз`яснює наслідки відмови, а також повідомляє, що якщо судом прийняте рішення по попередньому протоколу, протокол буде складено за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Також роз`яснює порядок проходження огляду на стан сп`яніння.
У цей час інший працівник поліції (камера 473728) відбирає письмові пояснення у свідка ОСОБА_3 .
О 15 год. 05 хв. ОСОБА_1 запитує що вони порушили, поліцейський відповідає, що свідок повідомив, що ОСОБА_1 не розрахувалася за в`їзд на територію автовокзалу. ОСОБА_1 пояснює, що у неї просто не було готівки, вона пропонувала розрахуватися безготівковим способом, однак свідок відмовив. 
Працівник поліції знову пропонує пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 просить відпустити. Пасажир автомобіля також просить їх відпустити, тому що у ОСОБА_1 завтра операція на серці.
О 15 год. 20 хв. поліцейський знову пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснює наслідки відмови. 
О 15 год. 22 хв. ОСОБА_1 викликає тверезого водія, щоб той відігнав автомобіль із проїжджої частини, оскільки заблоковано в`їзд на автовокзал.
О 15 год. 27 хв. поліцейський починає складати адміністративні матеріали.
О 15 год. 51 хв. поліцейський демонструє відеозапис із автомобільного відеореєстратора. ОСОБА_1 повідомляє, що автомобіль їхав на автопілоті, вона не була водієм.
О 15 год. 57 хв. поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 зі змістом складеного протоколу, роз`яснює їй права. ОСОБА_1 власноруч пише пояснення у протоколі, від підпису у протоколі відмовляється.
Таким чином доводи апеляційної скарги, зокрема про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, повністю спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.
При цьому апеляційний суд зазначає, що питання офіційного працевлаштування свідка не є предметом розгляду цієї справи. Пояснення у ОСОБА_3 були відібрані на місці події, що повністю зафіксовано на відеозаписі.
Твердження у апеляційній скарзі про те, що поліцейський, який складав протокол не спілкувалася зі ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє, оскільки поліцейський 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП У Вінницькій області рядовий поліції Перфілов Є. Є. був присутнім на місці події та є уповноваженою особою на складання адміністративних матеріалів. 
Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення на проходження медичного огляду, оскільки Інструкцією не передбачено вручення такого направлення водієві, який підлягає огляду на стан сп`яніння, оскільки саме працівники поліції здійснюють доставку водія до закладу охорони здоров`я.
Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис, не може бути визнаний належним доказом, оскільки не є суцільним, є безпідставними, адже на долученому відеозаписі послідовно зафіксовано усі події, він складається із фрагментів записів із різних камер працівників поліції.
За таких обставин, апеляційний суд виснує, що ОСОБА_1 зобов`язана була пройти огляд на стан сп`яніння. Після виявлення ознак сп`яніння працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти відповідний огляд, забезпечивши їй реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку, однак  ОСОБА_1 такого обов`язку не виконала.
Така поведінка  ОСОБА_1 не дає підстав для висновку про її бажання виконати вимоги закону та пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, відтак протокол за ст. 130 КУпАП складений працівниками поліції без порушень та у відповідності із чинним законодавством.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними та факту відмови водія  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу поліцейського не спростовують.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина  ОСОБА_1 доведена повністю, а її дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                                 В. В. Оніщук