ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5781/24  Номер провадження 33/814/241/25	Головуючий у 1-й інстанції Горбунова Я. М.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Павленка Олександра Анатолійовича на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 06 грудня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтава від 06 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 25.05.2024 р. о 01 год. 29 хв. в м. Полтаві по вул. Івана Мазепи, 1 керував транспортним засобом марки Mitsubishi L 200, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою ALCOTEST 7510, результат позитивний 1,17 проміле, з результатами не погодився. Від подальшого освідування в медичному закладі у лікаря нарколога відмовився.
Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив захисник ОСОБА_1 – адвокат Павленко О.А. подавши апеляційну скаргу, в якій просить постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 06.12.2024 року скасувати, а провадження по справі закрити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не згодний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, через порушення норм матеріального і процесуального права, а також через поверхневий розгляд справи, нездійснення повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи.
Крім того, вважає, що суд не навів переконливі докази вини ОСОБА_1 при обґрунтуванні свого рішення, суд перелічив ряд документів, однак не розкрив їх доказового змісту, вмотивував, що вони саме підтверджують чи спростовують. Такий виклад доказової бази залишає вину особи не підтвердженою у передбаченому законом порядку, не надав оцінку грубим порушенням при складанні нормативних документів.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.05.2024 р. о 01 год. 29 хв. ОСОБА_1 в м. Полтаві по вул. Івана Мазепи, 1 керував транспортним засобом марки Mitsubishi L 200, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою ALCOTEST 7510, результат позитивний 1,17 проміле, з результатами не погодився. Від подальшого освідування в медичному закладі у лікаря нарколога відмовився.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №629647, роздруківкою приладу «Драгер» результат якого склав – 1.17 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відеозаписом долученим до матеріалів справи.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.
Щодо доводів апеляційної скарги, що не згодний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, через порушення норм матеріального і процесуального права, а також через поверхневий розгляд справи, нездійснення повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, апеляційний суд відхиляє даний довід, виходячи з наступного.
Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб Mitsubishi L 200, номерний знак НОМЕР_1 , в ході спілкування та перевірки документів у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода (хронологічний відрізок 01:36:20 – триває далі). 
В подальшому працівниками поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння встановлений законом порядок та було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду (хронологічний відрізок 01:37:45 - триває далі), останній погодився пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер», результат огляду склав – 1.17 проміле (хронологічний відрізок 01:56:49 – триває далі). ОСОБА_1 з результатом не згодний, одночасно працівниками поліції запропоновано пройти огляд в медичному закладі, однак останній відмовився (хронологічний відрізок 01:57:40). 
Той факт, що при здійсненні кваліфікації дій водія та зазначенні пункту ПДР, порушення якого було допущено останнім, патрульний поліцейський вказав п. 2.9а, не виключає вини ОСОБА_1 , та не є підставою для закриття провадження у справі, оскільки судом першої інстанції вказані обставини були виправлені та надано належну оцінку його діям. 

Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд відхиляє, так як матеріали справи містять докази, які підтверджують вину останнього, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №629647 від 25.05.2024 р., відповідно до якого вбачається, що в ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, роздруківкою приладу «Драгер» результат якого склав – 1.17 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №533428 від 25.05.2024 р. та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 р. по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду  на встановлені  обставини справи, надані  на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції  вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність  належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності,  апеляційний суд  вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 – адвоката Павленко О.А. задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Павленка Олександра Анатолійовича – залишити без задоволення.
Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 06 грудня 2024 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                         Г.Л. Карпушин