ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/12017/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ємця   А.   А. - головуючого, Бенедисюка   І.   М., Кондратової   І.   Д.,
за участю секретаря судового засідання Рєзнік А. В.,
представників учасників справи:
позивача - не з`явився,
відповідача - Сидорченко   В.   В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» 
на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2024 (суддя Турчин   С.   О.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 (колегія суддів: Агрикова   О.   В. - головуючий, Мальченко   А.   О., Козир   Т.   П.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Екоенергоефективність»
до Акціонерного товариства «Укргазвидобування»
про стягнення грошових коштів,
ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1          Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Екоенергоефективність» (далі - ТОВ «НВП «Екоенергоефективність», Підприємство) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - АТ «Укргазвидобування», Товариство) 1   888   983,63   грн, з яких: 1   881   500,00   грн основного боргу, 6   669,20   грн 3   % річних та 814,43   грн пені.
1.2          Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 27.01.2022 №   УГВ 557/30-22 (далі - Договір) щодо оплати поставленого позивачем товару в передбачений правочином строк.
2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1          Справу господарські суди розглядали неодноразово.
2.2          Господарський суд міста Києва рішенням від 27.06.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024, позов задовольнив частково: стягнув з АТ «Укргазвидобування» на користь ТОВ «НВП «Екоенергоефективність» 79   500,00   грн основного боргу. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. 
2.3          Судові рішення мотивовані тим, що передбачена сторонами у пункті 7.12 Договору умова за своїм змістом є оперативно-господарською санкцією, яка надає відповідачу право притримати (зарахувати) оплату товару на суму штрафних санкцій, нарахованих позивачу згідно з пунктом 7.9 Договору за прострочення поставки товару.
2.4          Водночас суд першої інстанції виснував, що відповідач неправильно визначив період прострочення позивачем виконання зобов`язання з поставки товару. При цьому суд, посилаючись на підписання сторонами без зауважень та заперечень видаткової накладної від 26.05.2023 №   2, з урахуванням встановлених у цій справі обставин щодо притримання оплати товару виходив з того, що строк оплати товару на суму 79   500,00   грн є таким, що настав, а відповідач повинен був здійснити розрахунок на вказану суму в строк до 25.06.2023.
2.5          Отже, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 79   500,00 грн.
3.          Короткий зміст касаційної скарги та позиція учасників, справи заяви, клопотання, інші процесуальні питання
3.1          АТ «Укргазвидобування» у касаційній скарзі просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2024 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 скасувати у частині задоволених позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у стягненні 79   500   грн основного боргу.
3.2          Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідач посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статей 664, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) стосовно питання визначення моменту виконання постачальником обов`язку з поставки товару в контексті пунктів 5.2, 5.10  укладеного сторонами Договору та Порядку приймання товарно-матеріальних цінностей під час виконання договорів в АТ «Укргазвидобування».
4.          Мотивувальна частина
4.1          Суди попередніх інстанцій встановили, що між ТОВ «НВП «Екоенергоефективність» (постачальник) та АТ «Укргазвидобування» (покупець) укладено Договір, за умовами якого:
постачальник зобов`язується поставити покупцеві оптичні газодетектори (далі - товар), зазначені в специфікації/-ях, що додається/-ються до Договору і є його невід`ємною/-ими частиною/-ами, а покупець прийняти і оплатити такий товар (пункт 1.1);
найменування   /   асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна договору вказується у специфікації/-ях (далі - специфікація/-ії), яка є додатком №   1 до Договору та є її невід`ємною частиною. Строк поставки товару визначається графіком поставки товару, який є додатком №   3 до Договору та є його невід`ємною частиною (пункт 1.2);
ціна цього Договору вказується в специфікації/-ях в гривнях з урахуванням ПДВ (застосовується якщо постачальник є резидентом, платником ПДВ) або в іноземній валюті без урахування ПДВ (застосовується, якщо постачальник не є резидентом України). Загальна ціна Договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації/-ях до цього Договору (пункти 3.1, 3.2);
розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунка на оплату (інвойсу) та підписаного сторонами акта приймання-передачі товару або видаткової накладної, шляхом перерахування на рахунок постачальника на умовах, зазначених у специфікації/-ях цього Договору (пункт 4.1);
строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації/-ях та графіку поставки до цього Договору. Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання-передачі товару, форма якого наведена в додатку №   4 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною (застосовується, якщо постачальник не є резидентом України) або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акта приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акта приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем; пункти 5.1, 5.2);
покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар, приймати поставлений товар у разі відсутності зауважень згідно з актом приймання-передачі товару або видатковою накладною (пункти 6.1.1, 6.1.2);
постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором, забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом ІІ цього Договору (пункти 6.3.1, 6.3.2);
у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у графіку поставки товару до цього Договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1   % від вартості з урахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7   % від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару (пункт 7.9);
за порушення строків оплати покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі 0,001   % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. На вимогу постачальника покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3   % річних від простроченої суми (пункт 7.11);
до оплати постачальником штрафу/-ів та/або пені, передбачених даним розділом VІІ «Відповідальність сторін», покупець на суму таких штрафних санкції має право притримати оплату за товар (пункт 7.12);
Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності) за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором, які відповідають вимогам, вказаним у пункті 10.2 цього Договору, і діє до 20.05.2024 (пункт 10.1).
4.2          Відповідно до специфікації №   1 до Договору сторони погодили найменування та вартість товару, що постачається, на суму 13   249   999,98   грн, вартість товару за цією специфікацією включає витрати на пакування, завантаження, монтажні матеріали для транспортування, транспортні витрати, витрати на отримання сертифіката походження товару, митні витрати, понесені постачальником при митному оформленні товару, а також усі мита, податки та інші обов`язкові платежі, які оплачуються постачальником при експорті товару, строк поставки товару: відповідно до графіка поставки товару, 360 календарних днів після укладення Договору, але не пізніше 20.02.2023; умови та строки оплати: оплата за фактом поставки протягом 30 календарних днів з дати постачання та підписання сторонами акта прийому-передачі товару; виробник товару: Ізраїль. 
4.3          Відповідно до графіка поставки товару, підписаного сторонами (додаток №   3 до Договору), граничний строк поставки складає 360 календарних днів після укладання договору, але не пізніше 20.02.2023.
4.4          Листом від 08.08.2022 за вих.   №   19/08 постачальник повідомив покупця про те, що товар виробництва держави Ізраїль поставити неможливо у зв`язку з прийняттям зазначеною державою рішення про непостачання до України товарів подвійного призначення, якими є оптичні газодетектори (тепловізори), та пропонував укласти додаткову угоду про розірвання договору.
4.5          Листом від 29.08.2022 за вих.   №   30.6-022-3021 у відповідь відповідач повідомив позивача про готовність розглянути пропозиції щодо іншого виробника для укладання додаткової угоди.
4.6          Далі 17.01.2023 сторони підписали додаткову угоду №   2 до договору, за умовами якої внесено зміни, зокрема, у специфікацію, технічні характеристики та графік поставки товару.
4.7          Так, відповідно до специфікації №   1 до Договору у редакції додаткової угоди від 17.01.2023 №   2 до Договору сторони погодили найменування та вартість товару, що постачається на суму 13   249   999,98   грн, вартість товару за цією специфікацією включає витрати на пакування, завантаження, монтажні матеріали для транспортування, транспортні витрати, витрати на отримання сертифіката походження товару, митні витрати понесені постачальником при митному оформленні товару, а також усі мита, податки та інші обов`язкові платежі, які оплачуються постачальником при експорті товару, строк поставки товару: відповідно до графіка поставки товару, 360 календарних днів після укладення договору, але не пізніше 20.03.2023; умови та строки оплати: оплата за фактом поставки протягом 30 календарних днів з дати постачання та підписання сторонами акта прийому-передачі товару; виробник товару: Ірландія.
4.8          Відповідно до графіка поставки товару у редакції додаткової угоди №   2 від 17.01.2023 до Договору граничний строк поставки складає 360 календарних днів після укладання договору, але не пізніше 20.03.2023.
4.9          Також суди попередніх інстанцій встановили, що у погоджений строк позивач відповідачу товар не поставив. Для підтвердження неможливості виконання своїх зобов`язань в обумовлений Договором та додатковою угодою  від 17.01.2023 №   2 строк позивач послався на затримку зі сторони ірландського виробника.
4.10          Листом від 03.03.2023 за вих.   №   24/03 позивач повідомив відповідача про затримку поставки товару у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин та пропонував продовжити строк поставки за Договором до 30.06.2023, а листом від 24.03.2023 за вих.   №   19/03 - надіслав відповідачу сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 24.03.2023 №   4600-23-1436.
4.11          Листом від 07.04.2023 за вих.   №   30.6-30-1-1732 у відповідь відповідач повідомив позивача про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та конкретним випадком невиконання чи неналежного виконання зобов`язань за Договором. 
4.12          Також листом від 26.05.2023 за вих.   №   25/05 позивач пропонував відповідачу погодити існуючі розбіжності шляхом переговорів з огляду на отримання повідомлення-вимоги від АТ «Юнекс Банк» про одержання письмової вимоги бенефіціара (покупця) за банківською гарантією від 05.01.2023 №   2023/1/9V та про сплату гаранту гарантійної суми. 
4.13          Суди зауважили, що факт поставки товару в повному обсязі згідно з видатковою накладною  від 26.05.2023 №   2 та товарно-транспортною накладною від 26.05.2023 №   Р2 на суму 13   249   999,98   грн сторони не заперечують. Будь-яких зауважень або заперечень щодо приймання-передачі товару та його якості сторони одна одній не пред`являли.
4.14          За поставлений позивачем товар відповідач розрахувався частково - на суму 11   368   499,98   грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 30.06.2023 №   634234 та випискою банку з рахунку позивача від 30.06.2023.
4.15          Відповідач 26.06.2023 направив позивачу вимогу від 26.06.2023 за вих.   №   30.6-022-3054 про оплату пені та штрафу на загальну суму 1   881   500,00   грн та, відповідно, притримання оплати за товар на суму штрафних санкцій згідно з пунктом 7.12 Договору. 
4.16          Листом від 27.06.2023 за вих.   №   38/06 позивач з урахуванням усіх обставин, які склалися за час виконання Договору, а також з огляду на поставку покупцю товару у повному обсязі проти застосування відповідачем штрафних санкцій заперечив; в листі від 27.06.2023 за вих.   №   39/06 просив здійснити оплату товару у повному обсязі. 
4.17          За таких обставин позивач звернувся з позовом у цій справі і просив стягнути з відповідача 1   881   500,00   грн основного боргу, а також 3   % річних та пеню.
4.18          Верховний Суд постановою від 12.03.2024 рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог скасував і передав справу на новий розгляд в цій частині (щодо вирішення вимоги про стягнення 1   881   500,00   грн основного боргу).
4.19          За результатами нового розгляду справи, посилаючись на наявні у матеріалах справи докази, а саме: підписану видаткову накладну від 26.05.2023 №   2, товарно-транспортну накладну від 26.05.2023 № Р2, рахунок на оплату від 26.05.2023 №   2, а також відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо поставки товару позивачем 26.05.2023 під час первісного розгляду цієї справи, місцевий господарський суд встановив, а суд апеляційної інстанції погодився, що позивач поставив товар відповідачу 26.05.2023. Отже, за висновком судів попередніх інстанцій позивач є таким, що прострочив поставку товару у період з 21.03.2023 до 25.05.2023. 
4.20          За обставинами, встановленими судами попередніх інстанцій, у відповідача були підстави нарахувати позивачу штрафні санкції у розмірі 1 802 000,00 грн, і саме у цій сумі згідно з пунктом 7.12 Договору відповідач мав право притримати оплату за товар. Отже, сума у розмірі 79   500,00   грн (1   881   500,00   грн - 1 802 000,00 грн) притримана відповідачем безпідставно, а тому є обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача боргу за поставлений та неоплачений товар у зазначеному розмірі.
4.21          Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
4.22          Приписами частини 4 статті 300 ГПК України, серед іншого, визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги. 
4.23          Предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою АТ «Укргазвидобування» є оскаржувані рішення та постанова в частині задоволених позовних вимог про стягнення 79   500,00   грн. В іншій частині (щодо відмови у задоволенні решти основного боргу) судові рішення, ухвалені за результатами нового розгляду, не оскаржуються, а отже, не переглядаються Судом під час касаційного розгляду цієї справи. 
4.24          Обґрунтовуючи підставу оскарження, передбачену пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статей 664, 712 ЦК України стосовно питання визначення моменту виконання постачальником обов`язку з поставки товару в контексті умов укладеного сторонами Договору.
4.25          Відповідно до приписів пункту 3 частини 3 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4.26          Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність   /   відсутність подібності правовідносин та наявність   /   відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
4.27          Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина 3 статті 311 ГПК України). 
4.28          Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб. 
4.29          За змістом статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
4.30          Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
4.31          Згідно зі статтею 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару і підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
4.32          Стаття 664 ЦК України визначає момент виконання обов`язку продавця передати товар. Зокрема, згідно з частиною 1 названої статті обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
4.33          За висновком суду першої інстанції згідно з матеріалами справи, зокрема видатковою накладною та товарно-транспортною накладною, підтверджено, що товар був поставлений позивачем відповідачу 26.05.2023. З таким висновком погодився й суд апеляційної інстанції, зазначаючи, що під час первісного розгляду справи було встановлено, що датою поставки є 26.05.2023, що не заперечувалося сторонами. 
4.34          Суди також зауважили, що під час нового розгляду справи відповідач долучив до матеріалів справи акт вхідного контролю ТМЦ від 01.06.2023 №   83 та видаткову накладну від 26.05.2023 №   2, підписану представником покупця Дикун Л.   Г. 01.06.2023 після процедури вхідного контрою. При цьому в апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що постачальник повинен розраховувати дату поставки товару, враховуючи необхідні покупцю 12 календарних днів на його прийняття, передбачені Порядком приймання товарно-матеріальних цінностей під час виконання договорів в АТ «Укргазвидобування».
4.35          Ухвалюючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій наголосили, що приймання товару, передбачене Порядком приймання товарно-матеріальних цінностей під час виконання договорів в АТ «Укргазвидобування» знаходиться поза контролем позивача і не залежать від нього, а тому позивач не може вважатись таким, що прострочив у період, коли відповідач отримав фактично товар і здійснює його приймання.
4.36          Колегія суддів зазначає, що загальними вимогами процесуального законодавства, передбаченими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236- 238 ГПК України, визначено обов`язковість всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження судом під час вирішення спору доказів, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.
4.37          З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України, щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
4.38          Місцевий та апеляційний господарські суди оцінили подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку у їх сукупності. Суди попередніх інстанцій дали оцінку поданим сторонами доказам у їх сукупності, що відповідає приписам частини 2 статті 86 ГПК України. 
4.39          За результатами касаційного перегляду Верховний Суд не встановив неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у контексті визначення моменту поставки за умовами Договору, які дослідили і оцінили суди за встановленими обставинами справи. 
4.40          Стосовно посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме приписів статей 664, 712 ЦК України стосовно визначення моменту виконання постачальником обов`язку з поставки, Суд зазначає, що доводи касаційної скарги в цій частині фактично зводяться до питання оцінки судами попередніх інстанцій доказів у справі і заперечення скаржником встановлених судами обставин на підставі оцінених доказів, намагання переоцінити докази, яким надана оцінка судами попередніх інстанцій у справі, без урахування меж розгляду справи касаційним судом.
4.41          Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів. 
4.42          Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №   373/2054/16-ц.
4.43          Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не підтвердилася. 
4.44          Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником та які стали підставою для відкриття касаційного провадження. 
4.45          Колегія суддів бере до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на касаційну скаргу, у тій частині, яка узгоджується з викладеним у цій постанові.
4.46          Верховний Суд у прийнятті цієї постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у цій справі скаржник не зазначив й не обґрунтував.
4.47          Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, наявності яких скаржник у цій справі аргументовано не довів.
4.48          Колегія суддів касаційної інстанції, враховуючи рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» та від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України», зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
4.49          Відповідно до положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. 
4.50          З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
4.51          Згідно з приписами статті 129 ГПК України судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у справі № 910/12017/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          А.   Ємець

Судді                                                                                                    І. Бенедисюк

                                                                                                    І.   Кондратова