П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/12738/24	

Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Інститута Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 420/12738/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інститута Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог. 

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправними дії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168:
за період 01.10.2023 по 31.10.2023, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 
від 08.03.2024 № 928;
за період 01.11.2023 по 30.11.2023, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 
від 08.03.2024 № 929;
за період 01.12.2023 по 31.12.2023, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 
від 08.03.2024 № 930;
за період 01.01.2024 по 31.01.2024, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 
від 08.03.2024 № 931;
за період 01.02.2024 по 29.02.2024, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 
від 08.03.2024 № 932;
за період 01.03.2024 по 23.03.2024, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 
від 23.03.2024 № 1104.
- зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” нарахувати та виплатити ОСОБА_1  додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168:
за період 01.10.2023 по 31.10.2023, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 
від 08.03.2024 № 928;
за період 01.11.2023 по 30.11.2023, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 
від 08.03.2024 року № 929;
за період 01.12.2023 по 31.12.2023, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 
від 08.03.2024 № 930;
за період 01.01.2024 по 31.01.2024, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 
від 08.03.2024 № 931;
за період 01.02.2024 по 29.02.2024, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 
від 08.03.2024 № 932;
за період 01.03.2024 по 23.03.2024, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 
від 23.03.2024 № 1104.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є учасником бойових дій – інвалідом війни. Дана обставина підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 16.10.2020 року. Позивач проходить військову службу в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” на посаді начальника науково-дослідного відділу наукового супроводження підготовки військ (сил) розробки та імплементації оперативних стандартів і процедур науково-дослідного управління проблем розвитку, підготовки та застосування Військово-Морських Сил науково-дослідного центру Збройних Сил України “Державний океанаріум” Інституту Військово-Морських Сил НУ "Одеська морська академія". 27.03.2023 року на підставі наказу ІВМС НУ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” від 23.03.2023 року №88  позивач був відряджений для виконання завдань до військової частини НОМЕР_1 , що підтверджено посвідченням про відрядження від 27.03.2023 року № 100. Згідно бойового розпорядження Командувача Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Збройних Сил України від 14.09.2023 року №154/132/98/1631 військова частина НОМЕР_1 включена до складу вказаного угруповання в повному складі. Так як позивач в цей час був відряджений до військової частини НОМЕР_1 , то продовжив виконання обов`язків покладених на нього командиром військової частини НОМЕР_1 . Під час відрядження до військової частини НОМЕР_1 позивач виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у складі військової частини НОМЕР_1 , яка входила до складу Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Збройних сил України згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, а саме: застосування підпорядкованих військових частин (підрозділів) в операції, бойових (спеціальних) діях, в ході нанесення ударів, протиповітряної оборони важливих державних і військових об`єктів. 
08.03.2024 військова частина НОМЕР_1 , відповідно Доручення міністра оборони Україні від 06.03.2023 року № 5718/з видала довідки: 1. Довідка від 08.03.2024 року № 928, (вх. № 2/900 від 09.03.2024 року), 2. Довідка від 08.03.2024 року № 929, (вх. № 2/901 від 09.03.2024 року), 3. Довідка від 08.03.2024 року № 930, (вх. № 2/902 від 09.03.2024 року), 4.Довідка від 08.03.2024 року № 931, (вх. № 2/903 від 09.03.2024 року), 5. Довідка від 08.03.2024 року № 932, (вх. № 2/904 від 09.03.2024 року).
Вказані довідки 09.03.2024 надані відповідачу, що підтверджено відповідними відмітками про отримання. 23.03.2024 року військова частина НОМЕР_1 , видала довідку від 23.03.2024 року № 1104 (вх. № 1/347 від 23.03.2024 року), вказана довідка надана відповідачу 23.03.2024 року, що підтверджено відповідною відміткою про отримання. 23.03.2024 року. 
Позивач повернувся з відрядження та приступив до виконання службових обов`язків за штатною посадою. Оскільки відповідач не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду під час дії воєнного стану, позивач 09.04.2024 року звернувся до відповідача з рапортом,    в якому просив: “Прошу Вас дати вказівку Голові комісії "З розгляду рапортів військовослужбовців Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія", щодо виплати додаткових винагород пропорційно дням участі (у бойових діях) на період військового стану" щодо видачі йому витягів протоколів розгляду наданих довідок військової частини НОМЕР_1 а саме:  1. Довідка від 08.03.2024 року № 928 (вх. № 2/900 від 09.03.2024 року), 2. Довідка від 08.03.2024 року № 929 (вх. № 2/901 від 09.03.2024 року), 3. Довідка від 08.03.2024 року № 930 (вх. № 2/902 від 09.03.2024 року), 4.Довідка від 08.03.2024 року № 931 (вх. № 2/903 від 09.03.2024 року), 5. Довідка від 08.03.2024 року № 932 (вх. № 2/904 від 09.03.2024 року), 6. Довідка від 23.03.2024 року №1104 (вх. № 1/347 від 23.03.2024 року)”. 
22.04.2024 відповідач надав позивачу витяги з протоколів від 16.03.2024, та від 16.04.2024 якими фактично відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди пропорційно дням участі (відповідно наданих довідок) у бойових діях у період військового стану. Довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 №928, від 08.03.2024 року № 929, від 08.03.2024 № 930, від 08.03.2024 №931, від 08.03.2024 № 932, від 23.03.2024 № 1104, повернуті позивачу. Враховуючи зазначене, позивач саме 22.04.2024 дізнався про порушення відповідачем його прав.
17.05.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що позивач проходить військову службу в Інституті. На підставі телеграми військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2024 № 484 та відповідно до наказу начальника Інституту від 27.03.2023 № 88 позивача направлено у відрядження до військової частини НОМЕР_1 з метою організації та вирішення питань логістичного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
В подальшому позивач надав командуванню Інституту довідки від 08.03.2024 №№ 928, 929, 930, 931, 932, від 23.03.2024 № 1104 про те, що він виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у складі ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з Переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України від 01.02.2024 №391/ДСК, а саме - застосування підпорядкованих військових частин (підрозділів) в операції, бойових (спеціальних) діях, в ході нанесення ударів, протиповітряної оборони важливих державних і військових об`єктів. Зазначені довідки надані позивачем командуванню Інституту з метою нарахування йому додаткової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”. 
16.03.2024 та 16.04.2024 зазначені довідки були розглянуті Комісією з розгляду рапортів військовослужбовців Інституту щодо виплати додаткової винагороди за час безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. За результатами розгляду зазначених довідок,  вони були повернуті позивачу  без реалізації. Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.
Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що він був відряджений до військової частини НОМЕР_1 , яка включена до складу Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України відповідно до бойового розпорядження Командувача Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 14.09.2023 №154/132/98/1631, де з 01.10.2023 по 23.03.2024 виконував бойові завдання згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України.
На виконання Постанови № 168 та Порядку № 260 Міністром оборони України був затверджений Перелік бойових (спеціальних) завдань за виконання яких здійснюється виплата військовослужбовцям додаткова винагорода на період дії воєнного стану у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави з розрахунку 30000 гривень на місяць від 01.02.2024 № 391/ДСК. У зазначений Перелік № 391/ДСК крім інших угруповань було включено і Угруповання сил і засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Зазначений Перелік № 391/ДСК застосовується з 29.09.2023 з моменту набрання чинності змін до Порядку № 260 в редакції наказу Міністерства оборони України від 26.09.2023 № 566. Як вже зазначалося позивач був направлений до військової частини НОМЕР_1 з метою організації та вирішення питань логістичного забезпечення військової частини НОМЕР_1 на підставі телеграми військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2024 № 484 , Перелік № 391/ДСК такого виду бойових завдань як “організація та вирішення питань логістичного забезпечення військової частини” не містить. Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 у повному складі з 14.09.2023 була включена до складу Угруповання, то він вважає, що він також був включений до сил та засобів зазначеного Угруповання, однак це не відповідає дійсності. Військова частина НОМЕР_1 була включена до складу Угруповання у повному складі (штатному), однак позивач, штатне місце служби якого Інститут, до складу Угруповання не залучався. Зазначений факт підтверджується листами Угруповання сил і засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 15.03.2024 № 154/111/ УСЗ/18, від 11.04.2024 № 154/111/7675/УСЗ, які надані на запити командування Інституту.
У зв`язку з тим, що позивач не був залучений до складу Угруповання, то він не підлягав включенню до бойових наказів командира військової частини НОМЕР_1 для виконання бойових (спеціальних) завдань та як наслідок довідки від 08.03.2024 №№ 928, 929, 930, 931, 932, від 23.03.2024 № 1104 про те, що він виконував бойові завдання згідно з бойовими наказами у складі Угруповання, не є підставою для виплати позивачу додаткової винагороди. 
Посилання позивача на рішення Міністра оборони України від 06.03.2023 № 5718/з при вирішення цього спору не обґрунтоване, оскільки зазначене рішення приймалося у зв`язку з виданням наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 “Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 30.01.2023 № 177/39233. Однак на момент виникнення спірних правовідносин Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 діяв у пізнішій редакції – від 29.09.2023 у зв`язку з виданням наказу Міністерства оборони України від 26.09.2023 № 566 “Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 27.09.2023 № 1705/40761. 
З цих мотивів відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити  повністю.
17.05.2024 від позивача  надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що у відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив, що довідки видані військовою частиною НОМЕР_1 від 08.03.2024 № № 928, 929, 930, 931, 932, від 23.03.2024 № 1104 оформлені відповідно додатку №1 (Доручення міністра оборони Україні від 06.03.2023 року № 5718/з) та містять всю необхідну інформацію для виплати відповідачем додаткової винагороди йому. Відповідач не ставить під сумнів достовірність вищезгаданих довідок. Зазначене підтверджує що позивач надав відповідачу всі необхідні та належним чином оформлені документи для виплати йому додаткової винагороди. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що позивач не був залучений до складу Угруповання, тому він не підлягав включенню до бойових наказів командира військової частини НОМЕР_1 для виконання бойових (спеціальних) завдань та як наслідок довідки від 08.03.2024 №№ 928, 929, 930, 931, 932, від 23.03.2024 № 1104 про те, що він виконував бойові завдання згідно з бойовими наказами у складі Угруповання, не є підставою для виплати позивачу додаткової винагороди”. При цьому відповідач не надав доказів що позивач не був залучений у складі військової частини НОМЕР_1 до Угруповання. Відповідач не має повноважень визначати правомірність дій командира військової частини НОМЕР_1 .
У позивача наявні всі підстави для виплати йому додаткової винагороди відповідно наданих документів, відповідач не мав права відмовляти у нарахуванні та виплаті позивачу зазначеної додаткової винагороди. Доводи, викладені у відзиві жодним чином не спростовують доводів, викладених у позовній заяві, є необґрунтованими і непереконливими. Позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При вирішенні спору просить врахувати позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладену в Постанові від 18.04.2024 по справі № 560/3145/23. 
22.05.2024 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких наголошується, що з 29.09.2023 для виплати додаткової винагороди у розмірі 30000грн. відповідно до Порядку № 260 (у редакції від 29.09.2023) за виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, військовослужбовець має бути залучений наказом відповідного командира (начальника) до складу угруповання. 
Щодо застосування правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові Касаційного адміністративного суду від 18.04.2024 по справі № 560/3145/23 зазначає, що справа є схожою із справою але не подібною. Тому не може бути врахована судом при розгляді цієї справи відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 23.10.2024 у справі № 420/12738/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив.
Визнав протиправними дії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 року: за період 01.10.2023 по 31.10.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 року № 928; за період 01.11.2023 по 30.11.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 року № 929; за період 01.12.2023 по 31.12.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 року № 930; за період 01.01.2024 по 31.01.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 року № 931; за період 01.02.2024 по 29.02.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 року № 932; за період 01.03.2024 по 23.03.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2024 року № 1104.
Зобов`язав Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (код ЄДРПОУ 26614030) нарахувати та виплатити ОСОБА_1  (РНОКПП   НОМЕР_3 )  додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168: за період 01.10.2023 по 31.10.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 року № 928; за період 01.11.2023 по 30.11.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 року № 929; за період 01.12.2023 по 31.12.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 року № 930; за період 01.01.2024 по 31.01.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 року № 931; за період 01.02.2024 по 29.02.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 року № 932; за період 01.03.2024 по 23.03.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2024 року № 1104.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Інституту Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не звернув увагу, що позивач не був залучений до складу Угруповання, то він не підлягав включенню до бойових наказів командира військової частини НОМЕР_1 для виконання бойових (спеціальних) завдань та як наслідок довідки від 08.03.2024 №№ 928, 929, 930, 931, 932, від 23.03.2024 № 1104 про те, що він виконував бойові завдання згідно з бойовими наказами у складі Угруповання військ (сил) сил оборони держави, не є підставою для виплати позивачу додаткової винагороди;
- посилання позивача на рішення Міністра оборони України від 06.03.2023 № 5718/з при вирішення цього спору не обґрунтоване, оскільки зазначене рішення приймалося у зв`язку з виданням наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 “Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 30.01.2023 № 177/39233;
- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд повністю з`ясував всі обставини справи, правильно застосував норми процесуального та матеріального права та належним чином обґрунтував своє рішення. Таким чином позивач вважає, що вимоги викладені у апеляційній скарзі жодним чином не спростовують доводів, викладених у рішенні суду першої інстанції, тому не підлягають задоволенню.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що що ОСОБА_1 проходить військову службу в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” на посаді начальника науково-дослідного відділу наукового супроводження підготовки військ (сил) розробки та імплементації оперативних стандартів і процедур науково-дослідного управління проблем розвитку, підготовки та застосування Військово-Морських Сил науково-дослідного центру Збройних Сил України “Державний океанаріум” Інституту Військово-Морських Сил НУ "Одеська морська академія".
27.03.2023 на підставі наказу ІВМС НУ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” від 23.03.2023 №88 ОСОБА_1 був відряджений для виконання завдань до військової частини НОМЕР_1 , що підтверджено посвідченням про відрядження від 27.03.2023 № 100 (а.с.24-25, 57).
Під час відрядження до військової частини НОМЕР_1 позивач виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у складі військової частини НОМЕР_1 , яка входила до складу Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Збройних Сил України, згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, а саме: застосування підпорядкованих військових частин (підрозділів) в операції, бойових (спеціальних) діях, в ході нанесення ударів, протиповітряної оборони важливих державних і військових об`єктів. 
08.03.2024 військова частина НОМЕР_1   видала довідку № 1104 від 23.03.2024 та довідки від 08.03.2024 № 928, № 929, № 930, № 931, № 932 (а.с.10-21).
Згідно вказаних довідок військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_1 виконував бойові завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), у складі Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України, згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, а саме: застосування підпорядкованих військових частин (підрозділів) в операції, бойових (спеціальних) діях, в ході нанесення ударів, протиповітряної оборони важливих державних і військових об`єктів у період з 01.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 29.02.2024, з 01.03.2024 по 23.03.2024. 
Підстава: Бойове розпорядження Командувача Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 14.09.2023 № 154/132/98/1631,бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2023 № 4 дск,  витяг з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 , перелік завдань затверджений Міністром оборони України від 01.02.2024 року № 391/ДСК, рапорт начальника штабу – заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2023 року, від 30.11.2023 року, від 31.12.2023 року, від 31.01.2024 року, від 04.03.2024 року, від 23.03.2024 року. 
Дані довідки є підставою для включення до проєкту наказу про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану.
23.03.2024 ОСОБА_1 повернувся з відрядження та приступив до виконання службових обов`язків за штатною посадою, а також звернувся до  відповідача з рапортом (вх. 2/1407 від 09.04.2024 року) про нарахування та виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану на підставі вищевказаних довідок (а.с.34).
22.04.2024 відповідач надав позивачу Витяги з протоколів від 16.03.2024 року № 4 та від 16.04.2024 року № 5, якими фактично відмовлено позивачу у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди пропорційно дням участі (відповідно наданих довідок) у бойових діях у період військового стану. Довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 року №928, від 08.03.2024 року № 929, від 08.03.2024 року № 930, від 08.03.2024 року №931, від 08.03.2024 року № 932, від 23.03.2024 року № 1104 рекомендовано  повернути позивачу без реалізації (а.с.22-23) у зв`язку із тим, що позивач до складу Угруповання Сил і Засобів ВМС ЗСУ не залучений та наказом командувача угруповання не проводився (лист начальника штабу заступника командувача угруповання від 15.03.2024 року, від 16.03.2024 року).
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з довідок, виданих військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається, що полковник ОСОБА_1 виконував бойові завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), у складі Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України, згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, а саме: застосування підпорядкованих військових частин (підрозділів) в операції, бойових (спеціальних) діях, в ході нанесення ударів, протиповітряної оборони важливих державних і військових об`єктів у період з 01.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 29.02.2024, з 01.03.2024 по 23.03.2024. Підстава: Бойове розпорядження Командувача Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 14.09.2023 № 154/132/98/1631,бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2023 № 4 дск,  витяг з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 , перелік завдань затверджений Міністром оборони України від 01.02.2024 № 391/ДСК, рапорт начальника штабу – заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2023, від 30.11.2023, від 31.12.2023, від 31.01.2024, від 04.03.2024, від 23.03.2024. 
Відтак, суд вказав, що за спірний період позивач мав право на отримання додаткової винагороди за постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України “Про оборону України”, “Про Збройні Сили України”, “Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію”, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 Закону № 2232-XII).
В силу статті 1-2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі Закон № 2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно пункту першого статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до пунктів другого, третього статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (далі - Постанова КМУ №704), яка набрала чинності з 01.03.2018.
Пунктом 2 Постанови КМУ №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 Постанови КМУ №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Пунктом 8 Постанови КМУ №704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
На виконання Постанови КМУ №704 наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (надалі - Порядок №260).
Згідно з пунктом 2 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктом 8 розділу I Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується:
щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;
одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.
Згідно з положеннями пункту 14 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:
ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб;
військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України “Про правовий режим воєнного стану” заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої  статті 106 Конституції України,  Закону України "Про правовий режим воєнного стану"  постановлено ввести в Україні воєнний стан, який триває й по теперішній день.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та від 24.02.2022 № 69 “Про загальну мобілізацію” Кабінет Міністрів України прийняв постанову “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28.02.2022 №168 (далі Постанова №168).
Постановою №168 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин)  установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 №217, від 22.03.2022 №350, від 01.04.2022 №400, від 01.07.2022 №754, від 07.07.2022 №793, від 27.09.2022 №1066, від 08.10.2022 №1146, від 20.01.2023 №43, від 09.08.2023 №836, від 15.09.2023 №1001, від 07.11.2023 №1162, від 30.01.2024 №103.
З довідок, виданих військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається, що полковник ОСОБА_1 виконував бойові завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), у складі Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України, згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, а саме: застосування підпорядкованих військових частин (підрозділів) в операції, бойових (спеціальних) діях, в ході нанесення ударів, протиповітряної оборони важливих державних і військових об`єктів у період з 01.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 29.02.2024, з 01.03.2024 по 23.03.2024. Підстава: Бойове розпорядження Командувача Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 14.09.2023 № 154/132/98/1631,бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2023 № 4 дск,  витяг з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 , перелік завдань затверджений Міністром оборони України від 01.02.2024 № 391/ДСК, рапорт начальника штабу – заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2023, від 30.11.2023, від 31.12.2023, від 31.01.2024, від 04.03.2024, від 23.03.2024. 
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі – Порядок № 260).
Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 (в редакції від 29.09.2023 відповідно до наказу Міністерства оборони України від 26.09.2023 № 566) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою № 168 виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави; з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України; з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій; у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій; з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту). Відповідно до пункту 3 цього ж розділу райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України. 
Відповідно до пункту 4 цього ж розділу підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: 
бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Відповідно до пункту 6 цього ж розділу про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців. 
Відповідно до пункту 7 цього ж розділу перелік органів військового управління (штабів угруповання військ (сил)), включених до складу діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах, відряджених до цих органів військовослужбовців, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 8 цього ж розділу командувачами (командирами) угруповань військ (сил), тактичних груп, командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил), тактичної групи (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць.
З урахуванням встановлених обставин та беручи до уваги правове регулювання спірних правовідносин, суд робить висновок, що за спірний період позивач мав право на отримання додаткової винагороди за постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168. 
Матеріалами справи встановлено, що позивач був відряджений до військової частини НОМЕР_1 , яка включена до складу Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі – Угруповання ) відповідно до бойового розпорядження Командувача Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 14.09.2023 № 154/132/98/1631, де з 01.10.2023 по 23.03.2024 як він виконував бойові завдання згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України. 
На виконання Постанови № 168 та Порядку № 260 Міністром оборони України був затверджений Перелік бойових (спеціальних) завдань за виконання яких здійснюється виплата військовослужбовцям додаткова винагорода на період дії воєнного стану у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави з розрахунку 30000 гривень на місяць від 01.02.2024 № 391/ДСК (далі – Перелік № 391/ДСК). 
У зазначений Перелік № 391/ДСК крім інших угруповань було включено і Угрупування сил і засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
Колегія суддів зазначає, що позивач надав належні доказів наявності у нього права на отримання додаткової винагороди у період з 01.10.2023 по 23.03.2024, оскільки довідка від 08.03.2024 № 928 (вх. № 2/900 від 09.03.2024 року),  Довідка від 08.03.2024 № 929 (вх. № 2/901 від 09.03.2024), Довідка від 08.03.2024 № 930 (вх. № 2/902 від 09.03.2024), Довідка від 08.03.2024 № 931 (вх. № 2/903 від 09.03.2024), Довідка від 08.03.2024 № 932 (вх. № 2/904 від 09.03.2024), Довідка від 23.03.2024 №1104 (вх. № 1/347 від 23.03.2024) містять чітку інформацію, на підставі яких саме рішень та наказів позивач виконував певні завдання.
При цьому, апелянт не заперечує достовірність інформації, зазначеної у довідках, як і не спростовує підстави їх видання.
Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 у період з 01.10.2023 по 23.03.2024  мав право на отримання додаткової винагороди за постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інститута Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 420/12738/24 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	А.Г. Федусик    Г.В. Семенюк