П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/25857/24	

 	Головуючий в 1 інстанції:  Василяка Д.К.                           Дата і місце ухвалення: 20.12.2024 р., м. Одеса    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.02.2024 року за №155350018560 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.02.2024 року про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , період ведення підприємницької діяльності з 20.08.2002 року по 31.12.2003 року та період роботи на «Одеській спецавтобазі-1501» з жовтня 1985 року по січень 1995 року включно.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення відповідача про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 20.12.2024 р. та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що згідно з наданими документами та індивідуальних відомостей страховий стаж позивача на дату звернення становить 18 років 03 місяці 13 днів, стаж для розрахунку права становить 24 років 01 місяць 18 днів.
До страхового стажу не зараховано: - період ведення підприємницької діяльності з 20.08.2002 по 31.12.2003, оскільки відсутні відомості про систему оподаткування та сплату страхових внесків; - період роботи 1985-1995 згідно архівної довідки про заробітну плату № 1 від 08.01.2024, оскільки трудову книжку заявником не надано та дані довідки не підтверджено первинними документами.
Враховуючи вище зазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 16.02.2024 № 155350018560 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (30 років).
Апелянт звертає увагу, що  при звернені позивача із заявою від 22.05.2024 з доданням додаткових документів та акту перевірки архівної довідки про заробітну плату № 1 від 08.01.2024 пенсію за віком призначено з 22.05.2024 з урахуванням періоду ведення підприємницької діяльності з 20.08.2002 по 31.12.2003 та періоду роботи з жовтня 1985 по січень 1995 року згідно даних довідки та акту перевірки.
Апелянт не погоджується з висновком суду про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.02.2024 про призначення пенсії за віком, оскільки позивач вже перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 08.02.2024 та 22.05.2024 за призначенням пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058).
Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 16.02.2024 року №155350015860  позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Підставою відмови у призначення пенсії стало те, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж заявника на дату звернення становить 18 років 03 місяці 13 днів, стаж для розрахунку права становить 24 років 1 місяць 18 днів. До страхового стажу не зараховано: період ведення підприємницької діяльності з 20.08.2002 по 31.12.2003, оскільки відсутні Відомості про систему оподаткування та сплату страхових внесків; період роботи 1985-1995 згідно архівної довідки № 1 від 08.01.2024, оскільки трудову книжку заявником не надано.  
Також, суд встановив, що при звернені позивача із заявою від 22.05.2024 з доданням додаткових документів та акту перевірки архівної довідки про заробітну плату № 1 від 08.01.2024 пенсію за віком призначено з 22.05.2024 з урахуванням періоду ведення підприємницької діяльності з 20.08.2002 по 31.12.2003 та періоду роботи з жовтня 1985 по січень 1995 року згідно даних довідки та акту перевірки.
В свою чергу не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16 лютого 2024 року за №155350018560 позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи  позов суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 на отримання обґрунтованого та мотивованого рішення за його заяви є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням висновків суду, оскільки підлягає врахуванням період ведення підприємницької діяльності з 20.08.2002 по 31.12.2003 та період роботи з жовтня 1985 по січень 1995 згідно даних довідки та акту перевірки, що фактично підтверджує наявність необхідного страхового стажу позивача на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком.
Суд не прийняв до уваги посилання відповідача на те, що позивач вже перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не може бути відповідачем у цій справі, оскільки саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області по суті розглядалась заява позивача про призначення пенсії та було прийнято рішення про відмову у її призначенні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
За змістом частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (п. 1).
В силу приписів частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Абзацом 2 частини 4 статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема у період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами 1-3 цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 1058-IV).
Відповідно до частин 1, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До набрання чинності Законом № 1058-IV діяв Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ).
Як зазначено у п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, визначено, що час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).
Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.
За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Згідно п. 6 Указу Президента України № 727/98 від 03.07.1998 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва", суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Системний аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).
Разом з тим, органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.
У свою чергу, законодавчо визначеною умовою для врахування періоду трудової діяльності особи, яка в проміжок часу з 2000 по 2017 рік займалася підприємництвом, для його страхового стажу є сам лише факт сплати ним страхових внесків, незалежно від їх розміру.
Водночас, вказаній законодавчій прерогативі кореспондують вищенаведені норми спеціального Порядку № 22-1, яким керується у своїй діяльності Пенсійний фонд України та його структурні підрозділи.
Як вбачається з матеріалів справи ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення від 16.02.2024 № 155350018560 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (30 років).
До страхового стажу не зараховано:
- період ведення підприємницької діяльності з 20.08.2002 по 31.12.2003, оскільки відсутні відомості про систему оподаткування та сплату страхових внесків; 
- період роботи 1985-1995 згідно архівної довідки про заробітну плату № 1 від 08.01.2024, оскільки трудову книжку заявником не надано та дані довідки не підтверджено первинними документами.
Щодо зазначених вище обставин як вірно встановив суд першої інстанції відповідно до довідки Головного управління ДПС в Одеській області ОСОБА_1 перебував на обліку як фізична особа-підприємець з 20.08.2002 року на загальній системі зі сплатою патенту фіксованої плати (щомісячно сплачено 100 гривень).
Отже, на підставі наданих до матеріалів справи доказів на підтвердження сплати страхових внесків може бути зараховано до загального страхового стажу позивача період провадження ним підприємницької діяльності з 20.08.2002 року по 31.12.2003 року.
При цьому, зазначена довідка була надана позивачем під час звернення ним до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії, при чому вона не була врахована ГУ ПФУ в Донецькій області. Апеляційна скарга не містить будь-яких доводів з цього приводу.
Крім того, матеріалами справи встановлено та підтверджено відповідачем, що  позивачу в подальшому позивачу призначено пенсію за віком з 22.05.2024 з урахуванням періоду ведення підприємницької діяльності з 20.08.2002 по 31.12.2003 та періоду роботи з жовтня 1985 по січень 1995 згідно даних довідки та акту перевірки.
Отже, з огляду на встановлені обставини у цій справі фактично відсутній спір щодо наявність необхідного страхового стажу позивача на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком, оскільки Пенсійним фондом підтверджено такий стаж з врахуванням призначення пенсії позивачу з 22.05.2024 р.
Однак, предметом спору у цій справі є рішення ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення від 16.02.2024 № 155350018560, в свою чергу адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду про незаконність прийнятого ГУ ПФУ в Донецькій області рішення від 16.02.2024 № 155350018560, оскільки на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії були наявні всі підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоди роботи з 20.08.2002 по 31.12.2003 та періоду роботи з жовтня 1985 по січень 1995.
Щодо непогодження апелянтом з способом захисту порушеного права, а саме зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву, коли позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, колегія суддів зазначає наступне.
Зміст постанови правління ПФУ №22-1 свідчить, що електронну пенсійну справу формує той структурний підрозділ органу, якому за принципом екстериторіальності передається до розгляду заява про призначення пенсії. Та вже після її призначення така електронна пенсійна справа передається до пенсійного органу за місцем фактичного проживання особи-пенсіонера для здійснення її виплати.
Заяву про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", подану позивачем 08.02.2024 року через засоби вебпорталу ПФУ, за принципом екстериторіальності було передано ГУ ПФУ в Донецькій області, за результатами розгляду якої в призначенні позивачу пенсії за віком відмовлено.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст.45 Закону №1058-IV).
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України») (далі - Порядок №22-1).
Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Враховуючи вказані вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Отже, обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в межах спірних правовідносин права позивача порушуються рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії, а тому саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зобов`язано повторно розглянути заяву позивача від 08.02.2024 р. При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зобов`язано врахувати, що  08.02.2024 р. на момент первинного звернення позивача із заявою про призначення пенсії були наявні всі підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоди роботи з 20.08.2002 по 31.12.2003 та періоду роботи з жовтня 1985 по січень 1995. 
Колегія суддів зазначає, що впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник.
На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, оскільки саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області порушено право на належне пенсійне забезпечення позивача з моменту первинного звернення з заявою 08.02.2024 р. до призначення такої пенсії іншим підрозділом Пенсійного фонду України 22.05.2024 р.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг відповідачів колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

                                                       Повний текст судового рішення виготовлений 10 березня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук