ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року 
м. Київ

cправа №  911/266/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Студенець В.І. - головуючий, Бакуліна С.В., Баранець О.М., Кондратова І.Д., Кролевець О.А., 

за участю секретаря судового засідання:     Натаріної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміорі" та Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD)

на    постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.)
від    11.09.2024

у справі    № 911/266/22

за первісним позовом     ОСОБА_1 
до    Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміорі", Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD),
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 2: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Савчук Наталія Іванівна,
про    визнання права власності на частку в статутному капіталі товариства, визначення розміру статутного капіталу товариства, визначення розмірів часток учасників товариства

та за зустрічним позовом    Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD)
до    Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміорі", ОСОБА_1 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:     ОСОБА_2 , приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Савчук Наталія Іванівна,
про    визнання недійсними правочинів, визначення розміру статутного капіталу товариства, визначення розмірів часток учасників товариства,

за участю представників учасників справи:
позивача - Кучерявий Д.В.,
відповідача-1-Гринчук О.Ю.
відповідача-2- Слободяник О.П.,
третіх осіб - не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі» (далі - ТОВ «Преміорі», Товариство) та Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) (приватна акціонерна компанія, країна резиденства: Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, далі також - Компанія Преміоррі ЛТД) про:

1) визнання права власності за ним на частку у статутному капіталі ТОВ «Преміорі» у розмірі 2 000, 00 грн, що становить 80% статутного капіталу; 

2) визначення розміру статутного капіталі ТОВ «Преміорі» у розмірі 2 500, 00 грн та розмірів часток учасників ТОВ «Преміорі», а саме частка ОСОБА_1 складає 2 000, 00 грн, що становить 80% статутного капіталу, частка Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) складає 500,00 грн, що становить 20% статутного капіталу.

1.1.1. В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом посилається на те, що він є учасником ТОВ «Преміорі» із часткою у статутному капіталі у розмірі 80% та є директором вказаного Товариства відповідно до рішень одноособового учасника ТОВ «Преміорі» - ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) від 08.07.2020 №16, від 01.09.2020 №17 та рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Преміорі», оформленого протоколом від 01.09.2020 №01, рішення загальних зборів учасників ТОВ «Преміорі», оформленого протоколом від 14.04.2021; відомості про зазначене внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР). Проте Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) не визнає вказану обставину (право ОСОБА_1 на частку у статутному капіталі та на корпоративні права товариства), про що свідчить оскарження останнім реєстраційних дій з посиланням на припинення повноважень ОСОБА_2 як директора Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) з 01.09.2020.

1.2. Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) звернулося до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Преміорі», ОСОБА_1 про:

1) визнання недійсними правочинів щодо збільшення розміру статутного капіталу ТОВ «Преміорі» на 2 000,00 грн за рахунок долучення додаткового вкладу до статутного капіталу від ОСОБА_1 ; 

2) визначення розміру статутного капіталу ТОВ «Преміорі» у розмірі 500, 00 грн, що становить 100 % статутного капіталу ТОВ «Преміорі» та визначення розміру частки Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) як одноособового учасника ТОВ «Преміорі» у статутному капіталі останнього у розмірі 500,00 грн, що становить 100% статутного капіталу ТОВ «Преміорі».

1.2.1. Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що станом на 01.09.2020 повноваження ОСОБА_2 як директора Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) були припинені, що підтверджується формою PSCO07 (ef) про припинення статусу ОСОБА_2 , формою PSCO01 (ef), за якою фізичною особою, яка здійснює значний контроль компанії Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) є пан ОСОБА_3 (громадянство Британія), формою ТМ01 (ef) про припинення статусу ОСОБА_2 з 01.09.2020, формою АР01 (ef), за якою директором компанії Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) призначено пана ОСОБА_3 (громадянство Британія), з підтвердженням того, що вказана особа погодилася виконувати обов`язки директора. Тобто рішення щодо збільшення статутного капіталу, затвердження нової редакції статуту ТОВ "Преміорі" прийнятті неуповноваженими на це особами, за відсутності кворуму, чим було порушено права позивача за зустрічним позовом, оскільки останній втратив 100% статутного капіталу та вирішальний вплив на ТОВ "Преміорі". Такі     дії ОСОБА_2 вчинені зі  зловмисною змовою із ОСОБА_1 та є недобросовісними, оскільки суперечать інтересам Компанії Преміоррі ЛТД та порушують вимоги частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Крім того, Компанія Преміоррі ЛТД стверджувала, що ОСОБА_2 був лише номінальним власником її акцій та номінальним директором, який не мав права вчиняти правочини на шкоду компанії та всупереч її інтересам. ОСОБА_2 працював юристом групи компаній «Росава» і через це був призначений номінальним учасником та директором Компанії Преміоррі ЛТД, при цьому він ніколи не здійснював реальне управління її справами. Його статус був набутий та припинений за вказівками кінцевого бенефіціарного власника. Позивач за зустрічним позовом вважає, що збільшення статутного капіталу ТОВ «Преміорі» мало за реальну мету безоплатну передачу 80% частки у статутному капіталі ОСОБА_1 (тобто, так зване «розмивання» частки Компанії Преміорі ЛТД в статутному капіталі українського товариства, зменшення її розміру зі 100% до 20% при незмінній номінальній вартості).

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду Київської області від 21.04.2023 у справі №911/266/22 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю. Зустрічний позов задоволено частково. Визначено розмір статутного капіталу ТОВ «Преміорі» у розмірі 500,00 гривень, що становить 100% статутного капіталу ТОВ «Преміорі». Визначено розмір частки Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) як одноособового учасника ТОВ «Преміорі» у статутному капіталі ТОВ «Преміорі» у розмірі 500,00 гривень, що становить 100% статутного капіталу ТОВ «Преміорі». У решті вимог зустрічного позову відмовлено.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що всі дії вчинені одноособовим учасником ТОВ «Преміорі» - Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) щодо збільшення статутного капіталу ТОВ «Преміорі» за рахунок додаткового вкладу не породжують для ТОВ «Преміорі» жодних правових наслідків в силу прямої заборони, що міститься в статті 16 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», оскільки статутний капітал ТОВ «Преміорі» в обсязі 500,00 грн станом на момент проведення такого збільшення не був сформований, що підтверджується та не спростовується матеріалами реєстраційної справи ТОВ «Преміорі».

2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2023 у справі №911/266/22 апеляційні скарги ОСОБА_1 та ТОВ «Преміорі» на рішення Господарського суду Київської області від 21.04.2023 задоволено частково. Рішення Господарського суду Київської області від 21.04.2023 у справі №911/266/22 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю. Визначено розмір статутного капіталу ТОВ «Преміорі» у розмірі 2 500,00 грн, що становить 100%. Визначено розмір часток ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «Преміорі» на суму 2 000,00 грн, що становить 80% статутного капіталу ТОВ «Преміорі», та Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) у статутному капіталі ТОВ «Преміорі» на суму 500,00 грн, що становить 20% статутного капіталу ТОВ «Преміорі».

2.3. Постановою Верховного Суду від 10.01.2024 постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2023 у справі № 911/266/22 скасовано, справу передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд, відзначив таке:

- суд апеляційної інстанції не встановив належним чином зміст іноземного права, яке підлягає застосуванню щодо правовідносин за участю англійської Компанії Преміоррі ЛТД, і не застосував його до спірних відносин, не зважаючи на наявність відповідних аргументів обох сторін. Судом не був врахований й висновок експерта з питань застосування англійського права, наданий ОСОБА_1 ;

- дії зі збільшення статутного капіталу не можуть бути кваліфіковані як дарування частки у розумінні статті 717 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України);

- мало місце безоплатне передання (відступлення) не частки, а корпоративного контролю над товариством (так зване "розмивання частки учасника"); 

- суд апеляційної інстанції належним чином не оцінив докази та аргументи сторін щодо того, чи є ОСОБА_2 реальним чи номінальним власником Компанії Преміоррі ЛТД, а також щодо обґрунтованості та розумності його дій та помилково не застосував до спірних відносин частину першу статті 232 ЦК України;

- суд апеляційної інстанції підійшов формально до вирішення спору, оцінивши лише дотримання, передбаченої законом,     процедури збільшення розміру статутного капіталу. Суд в оскаржуваному рішенні не надав оцінки аргументам обох сторін та наданим на їх підтвердження доказам щодо обґрунтованості/необгрунтованості та розумності/нерозумності рішень, ухвалених ОСОБА_2 саме як директором     Компанії Преміоррі ЛТД (про збільшення статутного капіталу, про відмову від переважного права на внесення додаткового вкладу при збільшенні розміру статутного капіталу, що призвело до зменшення частки компанії Преміоррі зі 100% до 20%), наскільки такі дії відповідали інтересам англійської компанії Преміоррі ЛТД;

- суд першої інстанції дослідив докази обох сторін (втім, не встановив, чи був ОСОБА_2 лише номінальним акціонером чи реальним власником акцій, вважаючи, що це не входить до предмету доказування), тоді як суд апеляційної інстанції взагалі залишив це питання та докази без уваги. Втім, від вирішення цього питання залежить результат розгляду спору;

- навіть якщо особа володіє 100% пакетом акцій компанії, то не можна вважати, що її інтереси і є інтересами компанії, як про це стверджує ОСОБА_1 . Якщо на момент вчинення спірного правочину (відмови Компанії Преміоррі ЛТД від використання свого переважного права на збільшення статутного капіталу), ОСОБА_2 був реальним, а не номінальним акціонером компанії, то такі дії не можна вважати такими, що суперечили інтересам компанії, які у такому разі співпадали з інтересами її єдиного акціонера (він володів 100%     акцій компанії, а отже, мав право по суті передати (подарувати) корпоративний контроль будь-якій іншій особі, тобто діяти на власний розсуд). Якщо ж ОСОБА_2 був лише номінальним власником, який мав діяти і в інтересах кінцевого бенефіціарного власника, то відповідні дії є такими, що суперечили інтересам як самої компанії, так і її кінцевого бенефіціарного власника;

- при встановленні кінцевого бенефіціарного власника суд має брати до уваги не лише відомості, зазначені у відкритих державних реєстрах, але й докази, які свідчать про фактичне здійснення управління компанією.

2.4. За результатом нового розгляду справи №911/266/222 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову від 11.09.2024, відповідно до якої рішення Господарського суду Київської області від 21.04.2023 у справі №911/266/22 скасував та прийняв нове рішення, яким позовні вимоги за первісним позовом задовольнив частково. Визначив розмір статутного капіталу ТОВ «Преміорі» у розмірі 2 500,00 грн, що становить 100%. Визначив розмір часток ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «Преміорі» на суму 2 000,00 грн, що становить 80% статутного капіталу ТОВ «Преміорі», та Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) (приватна акціонерна компанія, країна резиденства: Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії) у статутному капіталі ТОВ «Преміорі» на суму 500,00 грн, що становить 20% статутного капіталу ТОВ «Преміорі». В решті позовних вимог за первісним позовом відмовлено. У задоволення зустрічного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи постанову, суд апеляційної станції дійшов висновку, що ОСОБА_2 був реальним, а не номінальним акціонером компанії, відтак його дії щодо збільшення розміру статутного капіталу не можна вважати такими, що суперечили інтересам Компанії Преміоррі ЛТД, які у даному випадку співвпадають з інтересами її єдиного акціонера (він володів 100% акцій компанії, а отже, мав право по суті продати, передати, подарувати корпоративний контроль будь-якій іншій особі, тобто діяти на власний розсуд), а тому його дії не можуть оцінюватися через призму статті 232 ЦК України. Рішення ОСОБА_2 про збільшення статутного капіталу ТОВ «Преміорі» відповідає вимогам законодавства Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії та законодавству України, ОСОБА_1 набув право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Преміорі» на законних підставах.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2024 у справі №911/266/22, а рішення Господарського суду Київської області від 21.04.2023 у справі № 911/266/22 залишити в силі.
    
3.1.1. На обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі                                   Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків, щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №911/2129/17 (щодо застосування частини першої статті 232 ЦК України); від 08.10.2019 у справі №916/2084/17, від 22.10.2019 у справі №923/876/16, від 03.12.2019 у справі №904/10956/16, від 28.03.2023 у справі №911/2446/21, від 10.05.2023 у справі №916/718/21, від 18.07.2023 у справі №916/3902/21, від 27.09.2023 у справі №922/1192/22,  а також від 12.09.2024 у справі №922/2145/21, від 11.12.2023 у справі №925/200/22, від 21.08.2024 у справі №912/363/22, від 11.12.2019 у справі №916/2584/18, від 01.10.2020 у справі №916/3007/19 (щодо застосування частин першої - дев`ятої статті 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», статті 11, частин першої - третьої статті 12 ЦК України).

3.1.2. Крім того, підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки вважає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування:

- частин першої та другої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»;

- частин першої - дев`ятої статті 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» в редакції станом на 08.07.2020 та 01.09.2022;

- визначення правової природи та змісту поняття «переважне право учасника товариства з обмеженою відповідальністю зробити додатковий вклад у межах суми збільшення статутного капіталу пропорційно до його частки у статутному капіталі», підстав та моменту його виникнення, способів та моменту відмови учасника від такого переважного права у процедурі прийняття рішення про збільшення статутного капіталу за рахунок додаткових вкладів третіх осіб, які не є учасниками товариства та з якими відсутні корпоративні відносини, станом до 13.08.2021;

- визначення правової природи та змісту поняття «коефіцієнт відношення суми збільшення до розміру частки кожного учасника у статутному капіталі», відмінності цього коефіцієнту збільшення від розміру частки кожного учасника у статутному капіталі та їх розподілу, а також правових наслідків суперечності цим нормам визначення власником товариства (або загальними зборами) цього коефіцієнту у рішенні про коефіцієнт відношення суми збільшення до розміру частки кожного учасника у статутному капіталі, у процедурі збільшення статутного капіталу товариства за рахунок додаткових вкладів не учасників, а третіх осіб;

- норм статті 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», статей 994-996 Закону Сполученого Королівства «Про компанії» 2006 року.

3.1.3. Також підставою касаційного оскарження Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) визначає пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України: а саме: пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України.

3.1.4. У поданій касаційній скарзі Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) звертає увагу на такому:

- суд апеляційної інстанції не застосував до спірних правовідносин частину першу статті 232 ЦК України та відповідно не надав оцінку діям директора Преміоррі ЛТД ОСОБА_2 на предмет їх економічної обґрунтованості, відповідності інтересам юридичної особи, розумності та добросовісності; як і не оцінив мотиви таких дій, а саме - переслідування виключно власних особистих інтересів;

- суд залишив поза увагою, що інтереси товариства можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників;

- суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, а саме вирішив питання, яким обмежив права та інтереси ОСОБА_4 / ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , прийшовши до висновку, що вони не є бенефіціарними власниками Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD);

- всупереч положенням частини п`ятої статті 310 ГПК України суд апеляційної інстанції під час нового розгляду не врахував висновки суду касаційної інстанції, викладені у постанові від 10.01.2024 у справі 911/266/22, та відповідно не дослідив зібрані у справі докази щодо номінального володіння ОСОБА_2 компанією Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD), надавши оцінку виключно доказам, які визнав недопустимими, без будь будь-якої оцінки інших доказів позивача за зустрічним позовом;

- висновки суду апеляційної інстанції щодо належності ОСОБА_2 статусу реального бенефіціарного власника Компанії Предміррі ЛТД ґрунтуються виключно на спростуванні доказів, що такими власниками є ОСОБА_4 /Ms. ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 , без дослідження факту дійсної належності бенефіціарного володіння Компанією ОСОБА_2 ;

- Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) наполягає на відсутності будь-яких відносин, які б могли пояснити описаний правочин;

- судом апеляційної інстанції не надано будь-якої оцінки очевидному факту - спричинення діями ОСОБА_2 прямої значної економічної шкоди компанії Преміоррі ЛТД та вчинення їх виключно в інтересах ОСОБА_1 , який фактично безоплатно набув активи, які втратила компанія Преміоррі ЛТД;

- задоволення власних інтересів, а не юридичної особи, яку представляє директор, є очевидною ознакою зловмисної змови учасників таких відносин;

- рішення прийняті ОСОБА_2 , як директором, та формально єдиним учасником Premiorry LTD, станом на 01.09.2020 приймались у період «переходу» корпоративного контролю над Компанією, що, в свою чергу, означає, що його інтереси вже не були тотожними інтересами самої Компанії (навіть у випадку, якби він вважався реальним, а не номінальним власником Компанії);

- прийняття ОСОБА_2 рішення, яке призвело до «розмивання частки» товариства у період «переходу» корпоративного контролю від нього до ОСОБА_3 саме по собі свідчить про конфлікт інтересів, адже інтереси ОСОБА_2 (навіть у випадку якби він був реальним, а не номінальним бенефіціаром) на цей момент вже не могли ототожнюватись з інтересами самої Компанії.

3.2. ТОВ «Преміорі» також, не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2024 у справі №911/266/22 змінити, доповнивши її мотивувальну частину наступним: 

«Відповідно до ст. 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначальним та основним рішенням в процедурі збільшення статутного капіталу товариства є рішення, яке приймається у відповідності до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». А рішення, яке приймається у відповідності до ч. 10 ст. 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», є по своїй суті технічним рішенням, яким завершується процедура збільшення статутного капіталу. З урахуванням цього, будь-які недоліки при прийнятті рішення у відповідності до ч. 10 ст. 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не можуть слугувати підставою для визнання недійсним рішення, прийнятого у відповідності до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»; новий учасник товариства, який виконав свої обов`язки щодо внесення додаткового вкладу, набуває прав учасника товариства з відповідною часткою незалежно від дійсності рішення, прийнятого у відповідності до ч. 10 ст. 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

3.2.1. На обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі                                   ТОВ «Преміорі» із посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України вказує, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статті 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції не повинен був розглядати питання щодо дійсності рішення загальних зборів від 01.09.2020, а правильно витлумачивши і застосувавши норми статті 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», повинен був вказати, що оскільки перше рішення від 08.07.2020 було прийнято у повній відповідності до вимог закону, що не заперечувалося учасниками справи, то за наявності доказів виконання ОСОБА_1 обов`язку по внесенню додаткового вкладу він набув права на частку ТОВ «Преміорі» незалежно від того, чи відповідало рішення від 01.09.2020 вимогам закону. Зауважимо, що рішення від 01.09.2020 повністю відповідало вимогам закону, але це не впливає на те, що ОСОБА_1 набув права на частку в статутному капіталі ТОВ «Преміорі».

3.3. ТОВ «Преміорі» 10.12.2024 через «Електронний суд» подало до Суду відзив, в якому просило закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) з  підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

3.4. ОСОБА_1 10.12.2024 через «Електронний суд» подав до Суду відзив на касаційну скаргу Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD), в якому просив Суд касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

3.5. Відзив від Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) на касаційну скаргу ТОВ «Преміорі» до Суду не надходив.  

3.6. Відзиви від третіх осіб на касаційні скарги до Суду не надходили.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій, та мотиви, з яких виходили суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень

4.1. Щодо ТОВ "Преміорі":

4.1.1. Установчими зборами засновників ТОВ "Преміорі" ( ОСОБА_9 (далі - ОСОБА_9 ) та ОСОБА_10 (далі - ОСОБА_10 )) 16.06.2015 створено ТОВ "Преміорі" відповідно до протоколу №1 та затверджено статут товариства, відповідно до якого:

- розмір статутного капіталу ТОВ "Преміорі" складає 500,00 грн;

- статутний капітал розділений на частки учасників таким чином: ОСОБА_9 - 250,00 грн, що складає 50% статутного капіталу; ОСОБА_10 - 250,00 грн, що складає 50% статутного капіталу (пункт 5.2);

- статутний капітал підлягає сплаті учасниками до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства (пункт 5.3);

- якщо учасники протягом першого року діяльності товариства не сплатять повністю своїх вкладів, товариство повинно оголосити про зменшення свого статутного капіталу і зареєструвати відповідні зміни до цього статуту у встановленому чинним законодавством порядку (пункт 5.4);

- учасник товариства може відступити свою частку (її частину) одному чи кільком учасникам цього ж товариства або третім особам або самому товариству, в порядку, визначеному цим статутом та чинним законодавством України (пункт 10.1);

- передача всієї частки третім особам можлива тільки після повного внесення вкладу учасника, який її відступає; частка учасника товариства може бути відчужена до повної її оплати лише у тій частині, в якій її уже оплачено (пункт 10.2).

Державна реєстрація ТОВ "Преміорі"  відбулась 19.06.2015 за реєстраційною карткою (форма 1) на проведення державної реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом заснування нової юридичної особи, заповненою ОСОБА_9 , та на підставі поданих ТОВ "Преміорі" документів.

4.1.2.  ОСОБА_9 (як продавець) та Компанія Преміоррі ЛТД (як покупець) 25.12.2015 уклали договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному (складеному) капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, за умовами якого:

- продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупця свою частку у статутному (складеному) капіталі ТОВ "Преміорі", вказану у пункті 1.3 договору, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити названу частку;

- статутний (складений) капітал: 500,00 грн; частка, що реалізується згідно з умовами договору: розмір 50% статутного (складеного) капіталу товариства, що становить 250,00 грн; частка у статутному (складеному) капіталі товариства належить продавцю на праві власності, що підтверджується статутом; частка у статутному (складеному) капіталі товариства сплачена продавцем повністю (пункт 1.2);

- відступлення частки за цим договором є чинним і покупець вважається повноправним учасником товариства з моменту державної реєстрації покупця як учасника товариства (пункт 2.1).

Аналогічний за змістом Договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному (складеному) капіталі товариства з обмеженою відповідальністю був укладений 25.12.2015 між ОСОБА_10 (як продавцем) та Компанія Преміоррі ЛТД (як покупцем). 

4.1.3.  ТОВ "Преміорі" 25.12.2015 провело загальні збори учасників, на яких вирішено погодити відступлення (продаж) учасниками товариства - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своїх часток у розмірі 100% статутного (складеного) капіталу товариства на користь Компанії Преміоррі ЛТД. 

Вказане рішення оформлене протоколом №3, відповідно до якого вирішено перерозподілити статутний капітал ТОВ "Преміорі" таким чином: вартість частки в статутному (складеному) капіталі Компанії Преміоррі ЛТД 500,00 грн, що становить 100% статутного (складеного) капіталу товариства та має 100% голосів. 

Протоколом №3 також внесено відповідні зміни до статуту товариства, затверджено його нову редакцію. Протокол від 25.12.2015 №3 підписано ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та тогочасним директором Комапнії Преміоррі ЛТД ОСОБА_11 .

4.2. Щодо збільшення статутного капіталу ТОВ "Преміорі"

4.2.1. Одноособовий учасник ТОВ "Преміорі" - Компанія Преміоррі ЛТД в особі директора ОСОБА_2 рішенням від 08.07.2020 №16 вирішив:

- збільшити розмір статутного капіталу ТОВ "Преміорі" на 2 000,00 грн за рахунок залучення додаткового вкладу від ОСОБА_1 ;

- Компанія Преміоррі ЛТД відмовилася від реалізації свого переважного права на внесення додаткового вкладу у межах суми збільшення статутного капіталу пропорційно його частки у статутному капіталі;

- коефіцієнт відношення суми збільшення до розміру частки учасника Компанії Преміоррі ЛТД у статутному капіталі такий: частка ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ "Преміорі" після внесення ним додаткового вкладу становитиме 80% статутного капіталу (2 000,00 грн), а частка учасника Компанії Преміоррі ЛТД становитиме 20% статутного капіталу (500,00 грн);

- строк для внесення ОСОБА_1 додаткового вкладу до статутного капіталу ТОВ "Преміорі" - до 28.08.2020 включно;

- запланований розмір статутного капіталу ТОВ "Преміорі" - 2 500,00 грн;

- після внесення ОСОБА_1 додаткового вкладу до статутного капіталу ТОВ "Преміорі" у сумі та у строки, встановлені у цьому рішенні, прийняти ОСОБА_1 до складу учасників ТОВ "Преміорі".

4.2.2.      ОСОБА_1 28.08.2020 вніс до статутного капіталу ТОВ "Преміорі" додатковий вклад у розмірі 2 000,00 грн (930,00 грн згідно з квитанцією від 27.08.2020 №NОX6А5026М та 1 070,00 грн згідно з квитанцією від 28.08.2020 №NОX6А5141М).

4.2.3. Відповідно до протоколу  загальних зборів учасників Компанії Преміоррі ЛТД від 28.08.2020 №7 по порядку денному одноособовий акціонер ОСОБА_2 прийняв рішення надати повноваження директору ОСОБА_2 приймати участь у загальних зборах учасників ТОВ "Преміорі" щодо розгляду питання про внесення змін до статуту ТОВ "Преміорі" та затвердження нової редакції статуту.

Одноособовий учасник ТОВ "Преміорі" - Компанія Преміоррі ЛТД в особі директора ОСОБА_2 рішенням від 01.09.2020 №17 вирішила:

- на виконання рішення одноособового учасника ТОВ "Преміорі" від 08.07.2020 №16 затвердити результати внесення додаткового вкладу до статутного капіталу ТОВ "Преміорі" у сумі 2 000,00 грн ОСОБА_1 ;

- затвердити розміри часток учасників ТОВ "Преміорі" та їх номінальної вартості з урахуванням фактично внесеного додаткового вкладу: частка учасника ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ "Преміорі" - 80% статутного капіталу, що в грошовому еквіваленті становить 2 000,00 грн; частка учасника Компанії Преміоррі ЛТД у статутному капіталі ТОВ "Преміорі" - 20% статутного капіталу, що у грошовому еквіваленті становить 500,00 грн;

-     затвердити статутний капітал ТОВ "Преміорі" у розмірі 2 500,00 грн.

Справжність підпису директора Компанії Преміоррі ЛТД ОСОБА_2 засвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_12 .

4.2.4. Відповідно до протоколу позачергових загальних зборів ТОВ "Преміорі" від 01.09.2020 №1, на зборах були присутні учасники - Компанія Преміоррі ЛТД та ОСОБА_1 , які в сукупності володіють 100% голосів. Збори визнані правомочними приймати рішення.

До порядку денного були включені питання: (1) обрання голови та секретаря зборів, якими в результаті голосування стали ОСОБА_1 (голова) та ОСОБА_2 (секретар); (2) внесення змін до статуту ТОВ "Преміорі" та затвердження статуту у новій редакції.

По другому питанню порядку денного одноголосно ухвалено: у зв`язку із зміною складу учасників ТОВ "Преміорі" та розміру статутного капіталу товариства внести відповідні зміни до статуту товариства та затвердити нову редакцію.

Протокол підписано головою зборів ОСОБА_1 та секретарем зборів ОСОБА_2 . На протоколі позачергових загальних зборів №1 приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дерун Анатолій Андрійович здійснив запис, відповідно до якого засвідчено справжність підпису ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Особу голови та секретаря зборів, які підписали документ встановлено, їх дієздатність перевірено. Вказано, що факти, зазначені у цьому документі, нотаріусом не перевірялись. Наявна відмітка про реєстрацію в реєстрі за №1931, №1932.

4.2.5. Відповідно до даних про хронологію реєстраційних дій, що наявні у відомостях з ЄДР (витяг №189696291232) 01.09.2020 о 18:36:23 відбулась державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу ТОВ "Преміорі" за номером 1003531070012007391, а саме: зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи.

Зміни до установчих документів були зареєстровані в державному реєстрі 02.09.2020 о 16:53:53 за номером 1003531070013007391.

4.3. Щодо Компанії Преміоррі ЛТД

4.3.1. Компанія Преміоррі ЛТД створена 18.11.2015 у встановленому законом порядку та зареєстрована у Бюро реєстрації компаній Англії та Уельсу за номером 9877797. 

Відповідно до першого протоколу зборів ради директорів Компанії Преміоррі ЛТД, які відбулися 19.11.2015, пані ОСОБА_4 /Ms. ОСОБА_6 належало 100 акцій. Було вирішено видати Акціонерний сертифікат №1 на 100% акцій з номінальною вартістю 1,00 фунт стерлінгів.

В подальшому, ОСОБА_4 відчужила свої акції Компанії Преміоррі ЛТД ОСОБА_24, який, у свою чергу, відчужив акції компанії ОСОБА_13 , що підтверджується протоколами засідання ради від 26.01.2018 та від 30.01.2018.

4.3.2. Відповідно до положень Статуту Компанії Преміоррі ЛТД директор компанії був наділений, зокрема, такими повноваженнями:

- директор компанії (в тому числі кожен заступник) повинен виконувати загальні посадові обов`язки, які визначені у розділах 171-177 Закону про компанії від 2006 року, які у будь-який час повинні виконуватися кожним директором компанії;

- кожен призначений директор повинен у будь-який час при виконанні своїх посадових обов`язків тощо: діяти в межах повноважень зареєстрованого статуту Компанії, здійснювати повноваження з дійсною метою, для якої вони були надані йому; діяти добросовісно з метою просування підтримки успіху Компанії на користь її учасників, працівників, співдружності, в яких вона була встановлена та у якій здійснюється діяльність, та з метою майбутніх добросовісних відносин між постачальниками та клієнтами, діяти розумно та сумлінно між учасниками та просувати репутацію, успіх та домовленості компанії; у випадку необхідності ухвалювати самостійні рішення; заявляти про характер та обсяг будь-якого інтересу у запропонованій транзакції або угоді із компанією, то така заява має бути вчинена шляхом письмового повідомлення до ради директорів, на зборах ради, або шляхом письмового повідомлення відповідно до розділу 184, 2006 Закону або шляхом загального повідомлення відповідно до розділу 185, 2006 Закону до моменту укладання будь-якої транзакції;

- акціонери можуть спеціальною резолюцією наказати вжити або відмовити від вжиття спеціальної дії. Жодна така спеціальна резолюція не скасовує будь-яку дію, яку директори вже зробили.

4.3.3. Відносно Компанії Преміоррі ЛТД між особами (ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31) з 12.08.2020 по 02.09.2020 відбувалося листування стосовно діяльності та реєстраційних дій.

До електронного реєстру Реєстраційної Палати Великобританії (Companies House) (https://www.gov.uk) 01.09.2020 щодо Компанії Преміоррі ЛТД внесені такі відомості:

- о 14:10:35 відповідно до форми PSC01(ef) було внесено повідомлення про фізичну особу зі значним контролем на ім`я пан ОСОБА_3 ;

- о 14:15:34 відповідно до форми PSC08(ef) зареєстровано заяву про повідомлення особи зі значним контролем;

- о 14:15:56 відповідно до форми AD01(ef) відбулася зміна юридичної адреси компанії;

-    о 14:19:55 відповідно до форми PSC09(ef) внесено заяву про відкликання особи зі значним контролем;

- о 15:47:14 відповідно до форми PSC07(ef) сформовано повідомлення про припинення статусу ОСОБА_2 як особи, що здійснює значний контроль компанії.

До електронного реєстру також внесено форму AP01(ef), яка датована 01.09.2020, про призначення директора.

Крім того, 07.09.2020 о 13:15:01 створено форму TM01(ef) про припинення повноважень ОСОБА_2 як директора Компанії Преміоррі ЛТД. Дата припинення є 01.09.2020, але для реєстрації в електронному форматі отримано 07.09.2020. Відповідно до форми CS01(ef) внесено заяву про підтвердження (дата та час створення цієї форми: 07.09.2020 о 14:26:00).

Припинення повноважень ОСОБА_2 , як директора Компанії Преміоррі ЛТД, відповідно до форми TM01(ef) відбулось 07.09.2020 о 13:15:01. Втрата статусу особи, що має значний контроль, відбулось 01.09.2020.

4.4. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з такого:  

- задоволення позовних вимог про визнання права власності або визнання недійсними рішень не відповідає належному та ефективному способу захисту порушеного права та не забезпечує можливість його поновлення; суд не вбачає за доцільне надавати правову оцінку окремим аргументам представників сторін щодо відступлення від правових висновків Верховного Суду, що висловлені в контексті необхідності задоволення вимоги первісної позовної заяви про визнання права власності та зустрічної позовної заяви про визнання недійсними правочинів; суд відмовляє в цій частині вимог первісного та зустрічного позовів з огляду на обраний позивачами спосіб захисту, який з огляду на правові позиції Верховного Суду не відновить порушеного права жодної зі сторін;

- вимоги первісної позовної заяви про визначення розміру статутного капіталу ТОВ "Преміорі", розмірів часток та аналогічні за змістом вимоги зустрічного позову є такими, що призводять до ефективного відновлення прав заявників та є належним способом захисту своїх корпоративних прав;

- якщо все ж взяти до уваги відомості з електронного ресурсу Реєстраційної Палати Великобританії, припинення повноважень ОСОБА_2 як директора Компанії Преміоррі ЛТД відповідно до форми TM01(ef) відбулось 07.09.2020 о 13:15:01; втрата статусу особи, що має значний контроль відбулась 01.09.2020, водночас, особа, що має значний контроль не є тотожним терміном до директора компанії;

-    ані позивач за первісним позовом, ані позивач за зустрічним позовом, ані третя особа ОСОБА_2 не надали доказів, які б могли ясно і безсумнівно визначити обсяг прав ОСОБА_2 в Компанії Преміоррі ЛТД станом на 01.09.2020 щодо відчуження корпоративних прав компанії на частку у статутному капіталі ТОВ "Преміорі" позивачу за первісним позовом шляхом прийняття рішень про збільшення статутного капіталу;

- суд приймає до уваги наявність у ОСОБА_2 , як представника одноособового учасника ТОВ "Преміорі", мотивів саме для залучення додаткових інвестицій; суд не повинен занадто втручатися у діяльність компанії та визначати доцільність чи недоцільність рішень, якщо особа, що мала достатній обсяг повноважень вирішила діяти певним чином;

- надані до суду матеріали реєстраційної справи не містять жодних відомостей про те, що статутний капітал ТОВ "Преміорі" був сформований у обсязі 500,00 грн станом на дату прийняття рішення про його збільшення та на дату затвердження результатів внесення суми в 2 000,00 грн ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ "Преміорі";

- статутний капітал ТОВ "Преміорі" у розмірі 500,00 грн не був сформований станом на момент прийняття спірних рішень щодо збільшення розміру статутного капіталу за рахунок внеску особи, яка не є учасником товариства;

- відомості, викладені в договорах купівлі-продажу часток від 25.12.2015, щодо того, що відчужені частки сплачені продавцем, не беруться до уваги, оскільки жодних доказів цього відомості реєстраційної справи не містять, так само як і договори не містять жодних посилань на докази, якими підтверджується факт сплати учасником, що продає частку, розміру вказаної частки до статутного капіталу товариства;

- учаснику, який повністю вніс свій вклад, видається свідоцтво товариства (стаття 52 Закону "Про господарські товариства", чинного на момент створення ТОВ "Преміорі"); договори купівлі-продажу не містять посилань на вказані свідоцтва;

- у період між прийняттям рішень від 08.07.2020 №16 та від 01.09.2020 №17 ОСОБА_2 , навіть маючи відповідний обсяг повноважень у Компанії Преміоррі ЛТД задля проведення процедури збільшення розміру статутного капіталу ТОВ "Преміорі", перерозподілу розміру часток шляхом зменшення обсягу корпоративних прав Компанії Преміоррі ЛТД, мав би переконатися, що законодавство України дозволяє проводити таку процедуру; так само і позивач за первісним позовом, йдучи на угоду з набуття корпоративних прав у ТОВ "Преміорі" повинен був врахувати всі ризики оформлення рішення про зменшення обсягу прав Компанії Преміоррі ЛТД на ТОВ "Преміорі" до 20% за відсутності відомостей та доказів про сформованість статутного капіталу ТОВ "Преміорі", що ставиться чинним законодавством у пряму залежність із можливістю вчинення таких дій;

- всі дії, вчинені одноособовим учасником ТОВ "Преміорі" - Компанією Преміоррі ЛТД щодо збільшення статутного капіталу ТОВ "Преміорі" за рахунок додаткового вкладу, не породжують для ТОВ "Преміорі" жодних правових наслідків в силу прямої заборони, що міститься в статті 16 Закону "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", позаяк статутний капітал ТОВ "Преміорі" в обсязі 500,00 грн станом на момент проведення такого збільшення сформований не був, що підтверджується та не спростовується матеріалами реєстраційної справи ТОВ "Преміорі";

- статутний капітал ТОВ "Преміорі" станом на момент прийняття рішення у справі становить 500,00 грн, є несформованим та, враховуючи відомості з ЄДР станом на момент, що передує внесенню відомостей про зміну розміру статутного капіталу та часток у розмірі 100%, належить нерезиденту Компанії Преміоррі ЛТД.

4.5. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з такого: 

(1) щодо формування статутного капіталу ТОВ «Преміорі»:

- статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства (стаття 52 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції чинній на момент створення ТОВ «Преміорі»));

- у разі невнесення учасниками ТОВ «Преміорі» своїх внесків до статутного капіталу до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства, останнє повинно було ліквідуватися;

- як видно із реєстраційної справи, а саме Реєстраційної картки форми 1, на яку посилається суд першої інстанції, як на доказ відсутності формування статутного капіталу ТОВ «Преміорі», остання була складена 19.06.2015, тобто до закінчення строку внесення статутного капіталу (до закінчення першого року з дня реєстрації ТОВ «Преміорі»), а отже, не може свідчити про несформування статутного капіталу ТОВ «Преміорі» у визначений статтею 52 Закону України «Про господарські товариства» строк;

- ОСОБА_1 та ТОВ «Преміорі» до своїх апеляційних скарг надали копію касової книги ТОВ «Преміорі» за 2015, 2016 роки, а також прибуткових касових ордерів та просили суд апеляційної інстанції встановити додатковий строк для їх подання;

- питання формування статутного капіталу ТОВ «Преміорі» не було підставою позовів та не входило в предмет доказування по справі. Доказів невнесення учасниками ТОВ «Преміорі» часток у статутний капітал Товариства та відповідно прийняття рішень у зв`язку із невиконанням учасниками Товариства обов`язку щодо внесення вкладу (частки у статутний капітал) шляхом зменшення статутного капіталу (пункт 5.4 Статуту) або про виключення із складу товариства учасника (ів), який (і) не вніс (внесли) (не повністю вніс (внесли) свої вклади, про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі, про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі, або про ліквідацію товариства, матеріали даної справи не містять, а тому підстави вважати, що статутний капітал ТОВ «Преміорі» у розмірі 500, 00 грн не був сформований, відсутні;

(2) щодо повноважень директора Компанії Преміоррі ЛТД:

- процедура заміни директора, акціонера, оцінка дій директора англійської Компанії Преміоррі ЛТД та укладених ним правочинів на відповідність інтересам компанії, вирішення того, чи є/був ОСОБА_2 реальним власником акцій Компанії Преміоррі ЛТД має визначатися відповідно до законодавства Англії;

- відомості, які містяться в британському реєстрі юридичних осіб є прийнятними в суді, але реєстратор не здійснює перевірку та верифікацію документів, які є підставою для внесення відомостей до реєстру. Тобто, фактично відомості британського реєстру є умовно достовірними та потребують, в разі наявності спору, підтвердження;

- припинення повноважень ОСОБА_2 , як директора Компанії Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) відповідно до форми TM01(ef) відбулось 07.09.2020 о 13:15:01, а втрата статусу особи, що має значний контроль відбулась 01.09.2020; 

- особа, що має значний контроль не є тотожним терміном до директора компанії;

- втрата статусу особи, яка має значний контроль не свідчить про автоматичне припинення повноважень, призначеного директора Компанії;

(3) щодо оскарження рішень загальних зборів:

- до правовідносин зі збільшення статутного капіталу підлягає застосуванню право України, оскільки ТОВ «Преміорі» має місцезнаходження в Україні та зареєстровано в ЄДР за законодавством України;

- рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин;

- рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України;

- рішення про збільшення статутного капіталу є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом) та не може бути кваліфіковане як дарування частки у розумінні статті 717 ЦК України;

- апеляційний суд відхиляє твердження ТОВ «Преміорі» про наявність договору дарування частки, замаскованого під збільшення статутного капіталу (удаваний правочин), та про його нікчемність в силу недотримання письмової форми;

- у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання недійсними правочинів щодо збільшення розміру статутного капіталу ТОВ «Преміорі» на 2 000, 00 грн слід відмовити з підстав їх необґрунтованості;

(4) щодо обґрунтованості дій ОСОБА_2 як директора Компанії Преміоррі ЛТД:

- відповідно до британського як статутного так і прецендентного права, директор, насамперед, має обов`язки саме перед компанією, а не перед окремими акціонерами чи іншими стейкхолдерами (особами, зацікавленими в успішній діяльності компанії);

- інтереси товариства можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників, а інтереси учасників товариства також не завжди збігаються;

- навіть якщо особа володіє 100% пакетом акцій компанії, то не можна вважати, що її інтереси і є інтересами компанії, як про це стверджує ОСОБА_1 ;

- як зазначається у британській правовій доктрині, при визначенні інтересів компанії та обов`язку директорів забезпечувати успішність компанії, все ж таки, насамперед, беруться до уваги інтереси її акціонерів. Обов`язок лояльності директорів все ще лишається орієнтованим саме на учасників компанії (Gower Principles of Modern Compamy Law. Nenth Edition. Paul L/Davis and Sarah Worthington. Sweet & Maxwell, 2016, p.588-589);

- якщо компанія не має кредиторів, працівників та будь-яких інших стейкхолдерів, то при визначенні інтересів компанії дійсно мають братися до уваги інтереси її учасників;

- якщо на момент вчинення спірного правочину (відмови Компанії Преміоррі ЛТД від використання свого переважного права на збільшення статутного капіталу), ОСОБА_2 був реальним, а не номінальним акціонером компанії, то такі дії не можна вважати такими, що суперечили інтересам компанії, які у такому разі співпадали з інтересами її єдиного акціонера (він володів 100% акцій компанії, а отже, мав право по суті передати (подарувати) корпоративний контроль будь-якій іншій особі, тобто діяти на власний розсуд);

- якщо ж ОСОБА_2 був лише номінальним власником, який мав діяти і в інтересах кінцевого бенефіціарного власника, то відповідні дії є такими, що суперечили інтересам як самої компанії, так і її кінцевого бенефіціарного власника;

(5) щодо номінального/реального власника Компанії Преміоррі ЛТД:

- з протоколів допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вбачається, що ОСОБА_14 повідомив, що йому взагалі не відомо про існування Компанії Преміоррі ЛТД, ОСОБА_16 пояснив, що він не знає, чи був ОСОБА_2 власником Компанії Преміоррі ЛТД, а ОСОБА_15 зазначив лише, що йому відомо про існування корпоративного спору щодо права власності на корпоративні права ТОВ «Преміорі» між Компанією Преміоррі ЛТД та ОСОБА_1 ;

- жоден із вказаних свідків не надавав свідчень щодо кінцевого бенефіціарного власника Компанії Преміоррі ЛТД, зокрема, що останнім є ОСОБА_7 та/або ОСОБА_8 ;     

- заяви свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 містять лише посилання щодо повідомлення про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 383 КК України. Натомість, надана ОСОБА_19 та ОСОБА_20 інформація не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, а є показаннями свідків. При цьому вказані заяви не містять підтвердження про обізнаність свідків про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 384 КК України;

- із доданих до матеріалів справи декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 - 2019 роки, вбачається, що ані ОСОБА_21 , ані ОСОБА_22 протягом 2015-2019 років не мали корпоративних прав на Компанію Преміорі ЛТД (Premiorri LTD), а також не були кінцевими бенефіціарними власниками вказаної компанії;

- апеляційний суд, оцінюючи відповідні докази та посилання, приходить до висновку про відсутність послідовності, відкритості та добросовісності поведінки осіб, що вважають себе фактичними власниками. Зазначене підтверджує відсутність в даному випадку передумов для захисту прав добросовісного власника, зокрема відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для ототожнення інтересів Компанії, створеної за законодавством Англії, з інтересами осіб, які заявляють про свою причетність до цієї Компанії, ненадаючи належних доказів;

- заяви свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не є належними та допустимими доказами того, що кінцевим бенефіціарним власником Компанії Преміоррі ЛТД є останній або його син - ОСОБА_8 ;

- позивач за зустрічним позовом - Компанія Преміоррі ЛТД жодного договору або декларації про довірчу власність суду не надала, як і не надала доказів того, що станом на 01.09.2020 ОСОБА_4 внесена до Реєстру осіб із значним контролем;

- відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «Преміорі» станом на 01.09.2020 були недостовірними;

- Компанія Преміоррі ЛТД володіла документами, які свідчать, що станом на 01.09.2020 кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Преміорі» був ОСОБА_2 , оскільки такі документи були надані в якості доказів до матеріалів справи;

- більш вірогіднішим є те, що станом на 01.09.2020, тобто на день збільшення розміру статутного капіталу ОСОБА_2 був як директором, так і реальним власником (кінцевим бенефіціаром) Компанії Преміоррі ЛТД.;

- враховуючи те, що ОСОБА_2 був реальним, а не номінальним акціонером компанії, то його дії щодо збільшення розміру статутного капіталу не можна вважати такими, що суперечили інтересам Компанії Преміоррі ЛТД, які у даному випадку співвпадають з інтересами її єдиного акціонера (він володів 100% акцій компанії), а отже, останній мав право по суті продати, передати, подарувати корпоративний контроль будь-якій іншій особі, тобто діяти на власний розсуд, а тому його дії не можуть оцінюватися через призму статті 232 ЦК України;

- рішення ОСОБА_2 про збільшення статутного капіталу ТОВ «Преміорі» відповідає вимогам законодавства Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії та законодавству України, ОСОБА_1 набув право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Преміорі» на законних підставах, а тому наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог за первісним позовом;

(6) щодо інших позовних вимог:

- належним способом захисту у цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 названого цього Закону), тоді як позовна вимога про визнання права власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Преміорі» не відповідає належному та ефективному способу захисту, оскільки її задоволення не може бути підставою для внесення змін до ЄДР;
        
- позовна вимога про визнання права власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Преміорі» задоволенню не підлягає.

5. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Розгляд клопотань

5.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2024 у справі №911/266/22 за касаційною скаргою ТОВ «Преміорі» визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Студенець В.І., судді: Баранець О.М., Кондратова І.Д.

Ухвалою Верховного Суду від 11.11.2024 відкрито касаційне провадження у справі №911/266/22 за касаційною скаргою ТОВ «Преміорі» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2024 у справі №911/266/22; справу призначено до судового розгляду.

5.2. Відповідно до протоколу передачі справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 21.10.2024 для розгляду касаційної скарги Компанії Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) у справі №911/266/22 визначено колегію суддів у складі: Студенець В.І. (головуючий), Баранець О.М., Кондратова І.Д.

Ухвалою Верховного Суду від 11.11.2024 відкрито касаційне провадження у справі №911/266/22 за касаційною скаргою Компанії Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2024; справу призначено до судового розгляду.

5.3. Ухвалою Верховного Суду від 11.12.2024 збільшено кількісний склад колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду справи №911/266/22 до п`яти суддів.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 13.12.2024 для розгляду касаційної скарги ТОВ «Преміорі» у справі №911/266/22 визначено колегію суддів у складі: Студенець В.І. (головуючий), Бакуліна С.В., Баранець О.М., Кондратова І.Д., Кролевець О.А.

Відповідно до протоколу передачі справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 13.12.2024 для розгляду касаційної скарги Компанії Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) у справі №911/231/22 визначено колегію суддів у складі: Студенець В.І. (головуючий), Бакуліна С.В., Баранець О.М., Кондратова І.Д., Кролевець О.А.

Ухвалою Верховного Суду від 18.12.2024 справу №911/266/22 за касаційними скаргами ТОВ "Преміорі" та Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2024 призначено до судового розгляду.

5.4. Об`єктом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2024, якою частково задоволено первісний позов та відмовлено у задоволені зустрічного.

При цьому колегія суддів ураховує, що постанова суду апеляційної інстанції жодною зі сторін до суду касаційної інстанції не оскаржується:

- в частині відмовлених позовних вимог за первісним позовом, а саме щодо визнання права власності на частку в статутному капіталі товариства;

- в частині відмовлених позовних вимог за зустрічним позовом, а саме щодо визнання недійсними правочинів щодо збільшення розміру статутного капіталу ТОВ «Преміорі» на 2 000,00 грн за рахунок долучення додаткового вкладу до статутного капіталу від ОСОБА_1 .

З огляду на що рішення судів попередніх інстанцій у відповідних частинах Судом не переглядається (див. приписи статті 300 ГПК України).

5.5. ТОВ «Преміорі» 06.02.2025 через «Електронний суд» подало до Суду письмові пояснення, які просить врахувати при розгляді касаційних скарг.

5.6. ТОВ «Преміорі» 10.02.2025 через «Електронний суд» подало клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

В обґрунтовування вказаного клопотання ТОВ «Преміорі» вказує, що у даній справі наявна виключна правова проблема щодо того, яке право та в якій мірі має застосовуватись до спірних правовідносин (право України чи право Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії). 

Крім того, на думку заявника, необхідно вирішити правову проблему щодо правової природи рішень загальних зборів учасників товариства (зокрема, про збільшення статутного капіталу товариства) та надати однозначну відповідь чи є ці рішення правочинами, чи актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин, але до яких не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України.

Розглянувши вказане клопотання, Суд відзначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Лише за наявності умов, визначених наведеним положенням, справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Згідно з усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, ще вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права.

Пунктом 1 частини другої статті 45 Закону "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Отже, з наведеної норми права а також частини п`ятої статті 302 ГПК вбачається, що справа з указаної підстави може бути передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду за наявності двох ознак: 1) справа містить виключну правову проблему; 2) вирішення такої виключної правової проблеми Великою Палатою Верховного Суду необхідне для забезпечення розвитку права та формування судами єдиної правозастосовчої практики.

Виходячи з наведених критеріїв, для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення виключної правової проблеми, має бути обґрунтовано її наявність за кількісним та якісним вимірами, наприклад, наведено інші справи різних юрисдикцій у яких мала місце зазначена правова проблема, наявність різної судової практики її вирішення тощо.

Втім, ТОВ «Преміорі» не навело наявності неоднакової та суперечливої судової практики з поставлених питань та, відповідно, наявності виключних правових проблем у невизначеній кількості спорів щодо наведених питань.

Клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду не містить аргументовано обґрунтування наявності глибоких розходжень у судовій практиці щодо застосування однієї і тієї ж норми права, в тому числі наявності правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному у справах з подібними правовідносинами; не викладено правової проблеми, яка б потребувала узгодження висновків Верховного Суду, зроблених за результатами розгляду справ судами різних юрисдикцій; за відсутності також і посилання на справи, у яких виникає проблема. Отже, заявлене скаржником клопотання не містить належного обґрунтування виключної правової проблеми за кількісним та якісним критерієм, які б надавали можливість подолати бар`єр означених показників, а обставини, наведені у клопотанні, не дають підґрунтя вважати, що існують підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Крім того, колегія суддів у контексті доводів клопотання відзначає, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") суд, незалежно від наявності посилання сторін, самостійно вирішує, які норми права повинні застосовуватися для вирішення спору, при цьому сторони не зобов`язані доказувати в суді наявність та необхідність застосування певної норми до спірних правовідносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц).

Тобто суд самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію спірних правовідносин та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15).

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17).

Відтак доводи клопотання у частині передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з питань визначення норм права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, відхиляються Судом як необґрунтовані.

Колегія суддів відзначає і те, що рішення судів попередніх інстанцій в частині відмовлених позовних вимог про визнання недійсними правочинів щодо збільшення розміру статутного капіталу (рішень загальних зборів товариства) до Суду касаційної інстанції не оскаржуються. А відтак, з огляду на межі розгляду Верховним Судом доводів та вимог касаційної скарги, твердження ТОВ «Преміорі» щодо передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з питань вирішення правової природи рішень загальних зборів учасників товариства також відхиляються Судом.

Ураховуючи вищенаведене, у задоволенні клопотання ТОВ «Преміорі» про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.

5.7. ТОВ «Преміорі» 23.02.2025 через «Електронний суд» подало до Суду додаткові пояснення у справі, які просить врахувати при розгляді касаційних скарг.

5.8. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина четверта статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

6.  Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався Суд

6.1. Дослідивши наведене у касаційній скарзі, у межах доводів та підстав касаційного оскарження, Верховний Суд відзначає таке.

6.2. Касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника (ів).

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

6.3. Так, касаційне провадження у цій справі відкрито, зокрема на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якої підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, відповідно до положень норм ГПК України (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України) касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах. 

Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків, щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду:

- від 22.10.2019 у справі №911/2129/17 (щодо застосування частини першої статті 232 ЦК України); 

- від 08.10.2019 у справі №916/2084/17, від 22.10.2019 у справі №923/876/16, від 03.12.2019 у справі №904/10956/16, від 28.03.2023 у справі №911/2446/21, від 10.05.2023 у справі №916/718/21, від 18.07.2023 у справі №916/3902/21, від 27.09.2023 у справі №922/1192/22 (щодо пріоритетності інтересів юридичної особи); 

- від 12.09.2024 у справі №922/2145/21, від 11.12.2023 у справі №925/200/22, від 21.08.2024 у справі №912/363/22, від 11.12.2019 у справі №916/2584/18, від 01.10.2020 у справі №916/3007/19 (щодо застосування частин першої - дев`ятої статті 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», статті 11, частин першої - третьої статті 12 ЦК України).

Що ж до визначення «подібності правовідносин», то в силу приписів статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, в якій визначено критерій подібності правовідносин.

6.4. Касаційне провадження у цій справі також відкрито і на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Відповідно до приписів пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Отже, у разі оскарження судових рішень на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Так, Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) відзначає, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо питань застосування:

- частин першої та другої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»;

- частин першої - дев`ятої статті 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» в редакції станом на 08.07.2020 та 01.09.2022;

- визначення правової природи та змісту поняття «переважне право учасника товариства з обмеженою відповідальністю зробити додатковий вклад у межах суми збільшення статутного капіталу пропорційно до його частки у статутному капіталі», підстав та моменту його виникнення, способів та моменту відмови учасника від такого переважного права у процедурі прийняття рішення про збільшення статутного капіталу за рахунок додаткових вкладів третіх осіб, які не є учасниками товариства та з якими відсутні корпоративні відносини, станом до 13.08.2021;

- визначення правової природи та змісту поняття «коефіцієнт відношення суми збільшення до розміру частки кожного учасника у статутному капіталі», відмінності цього коефіцієнту збільшення від розміру частки кожного учасника у статутному капіталі та їх розподілу, а також правових наслідків суперечності цим нормам визначення власником товариства (або загальними зборами) цього коефіцієнту у рішенні про коефіцієнт відношення суми збільшення до розміру частки кожного учасника у статутному капіталі, у процедурі збільшення статутного капіталу товариства за рахунок додаткових вкладів не учасників, а третіх осіб;

- норм статті 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», статей 994-996 Закону Сполученого Королівства «Про компанії» 2006 року.

ТОВ «Преміорі» також вказує, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статті 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції не повинен був розглядати питання щодо дійсності рішення загальних зборів від 01.09.2020, а правильно витлумачивши і застосувавши норми статті 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», повинен був вказати, що оскільки перше рішення від 08.07.2020 було прийнято у повній відповідності до вимог закону, що не заперечувалося учасниками справи, то за наявності доказів виконання ОСОБА_1 обов`язку по внесенню додаткового вкладу він набув права на частку ТОВ «Преміорі» незалежно від того, чи відповідало рішення від 01.09.2020 вимогам закону. Зауважимо, що рішення від 01.09.2020 повністю відповідало вимогам закону, але це не впливає на те, що ОСОБА_1 набув права на частку в статутному капіталі ТОВ «Преміорі».

Суд виходить з того, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі №154/3029/14-ц зазначила, що    правові висновки    Верховного Суду    не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та    обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.

З огляду на відсутність таких висновків у контексті спірних правовідносин, необхідно з`ясувати наявність або відсутність неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

6.5. Крім того, підставою касаційного оскарження Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) визначило пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, а саме: пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України, адже вважає, що суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ГПК України не дослідив усі докази у справі, зокрема докази, які надані були позивачем за зустрічним позовом.

6.6. Оцінюючи доводи та мотиви касаційних скарг у контексті наведених скаржниками підстав касаційного оскарження, колегія суддів відзначає, що фактично у даній справі наявний спір щодо визначення розміру статутного капіталу ТОВ «Преміорі» та визначення розміру частки (часток) учасника (учасників) такого товариства. 

Отже, причиною звернення до Верховного Суду стали такі питання: 

1)           щодо сформованості/несформованості статутного капіталу ТОВ «Преміорі» на момент збільшення статутного капіталу; 

2)          щодо обґрунтованості/необґрунтованості збільшення статутного капіталу ТОВ "Преміорі" та відповідності таких дій законодавству України;

3)          щодо наявності/відсутності у ОСОБА_2 статусу кінцевого бенефіціарного власника Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD);

4)          щодо відповідності/невідповідності інтересів Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) інтересам ТОВ «Преміорі».

З огляду на наведене колегія суддів відзначає таке.

6.7. Щодо сформованості статутного капіталу ТОВ «Преміорі»

Так, відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (зараз і надалі - у редакції, чинній на момент вчинення правочину щодо збільшення статутного капіталу) збільшення статутного капіталу товариства допускається лише після внесення всіма учасниками товариства своїх вкладів у повному обсязі.

Як встановлено судами попередніх інстанцій установчими зборами засновників ТОВ "Преміорі" 16.06.2015 створено ТОВ "Преміорі" відповідно до протоколу №1 та затверджено статут товариства, відповідно до якого:
- розмір статутного капіталу ТОВ "Преміорі" складає 500,00 грн;
- статутний капітал розділений на частки учасників таким чином: ОСОБА_9 - 250,00 грн, що складає 50% статутного капіталу; ОСОБА_10 - 250,00 грн, що складає 50% статутного капіталу (пункт 5.2);
- статутний капітал підлягає сплаті учасниками до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства (пункт 5.3).

Державна реєстрація ТОВ "Преміорі" відбулась 19.06.2015 за реєстраційною карткою (форма 1) на проведення державної реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом заснування нової юридичної особи, заповненою ОСОБА_9 , та на підставі поданих ТОВ "Преміорі" документів.

Відповідно до частини першої статті 140 ЦК України (далі - у редакції, чинній на день реєстрації товариства) товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Згідно з частинами першою-третьою статті 144 ЦК України статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів. 

Статутний капітал товариства визначає мінімальний розмір майна товариства, що гарантує інтереси його кредиторів.

Не допускається звільнення учасника товариства з обмеженою відповідальністю від обов`язку внесення вкладу до статутного капіталу товариства, у тому числі шляхом зарахування вимог до товариства. 

Статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства. 

Якщо учасники до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства не внесли (не повністю внесли) свої вклади, загальні збори учасників приймають одне з таких рішень: 
- про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; 
- про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; 
- про ліквідацію товариства. 

Зміни до статуту, пов`язані із зміною розміру статутного капіталу та/або із зміною складу учасників, підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку. 

Наведені положення статті 144 ЦК України кореспондуються з положеннями статті 52 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на день реєстрації товариства), відповідно до якої статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства. 

Якщо учасники до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства не внесли (не повністю внесли) свої вклади, загальні збори учасників приймають одне з таких рішень: 
- про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; 
- про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; 
- про ліквідацію товариства. 

Так, суд апеляційної інстанції, не погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо несформованості статутного капіталу товариства, вказав, що питання формування статутного капіталу ТОВ «Преміорі» не було підставою позовів та не входило в предмет доказування по справі. 

Доказів невнесення учасниками ТОВ «Преміорі», а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 часток у статутний капітал Товариства та відповідно прийняття рішень у зв`язку із невиконанням учасниками Товариства обов`язку щодо внесення вкладу (частки у статутний капітал) шляхом зменшення статутного капіталу (пункт 5.4 Статуту) або про виключення із складу товариства учасника (ів), який (і) не вніс (внесли) (не повністю вніс (внесли)) свої вклади, про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі, про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі, або про ліквідацію товариства, матеріали даної справи не містять, а тому підстави вважати, що статутний капітал ТОВ «Преміорі» у розмірі 500, 00 грн не був сформований, відсутні.     
    
При цьому суд врахував, що відповідно до реєстраційної справи Товариства, а саме Реєстраційної картки форми 1, на яку посилався суд першої інстанції як на доказ відсутності формування статутного капіталу ТОВ «Преміорі», остання була складена 19.06.2015, тобто до закінчення строку внесення статутного капіталу (до закінчення першого року з дня реєстрації ТОВ «Преміорі»), а отже, вказані обставини не можуть свідчити про несформування статутного капіталу ТОВ «Преміорі» у визначений Статутом та статтею 52 Закону України «Про господарські товариства» строк.

Апеляційний суд зазначив і те, що ОСОБА_1 та ТОВ «Преміорі» до своїх апеляційних скарг надали копії касової книги ТОВ «Преміорі» за 2015, 2016 роки та прибуткові касові ордери, водночас суд відмовив у задоволенні клопотань про встановлення додаткового строку для подання вказаних доказів щодо формування статутного капіталу фонду ТОВ «Преміорі» та прийняття таких до розгляду.     

Отже, ураховуючи нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, з огляду на предмет та підстави позовів, а також встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо сформованості статутного капіталу ТОВ «Преміорі» у відповідності до вимог Статуту, статті 52 Закону України «Про господарські товариства» та статті 144 ЦК України. 

При цьому висновки суду першої інстанції у відповідній частині є необґрунтованими та відхиляються Судом. Доводи касаційної скарги Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) наведеного не спростовують.

6.8. Щодо обґрунтованості збільшення статутного капіталу ТОВ "Преміорі" та відповідності таких дій законодавству України

Відповідно до частини першої статті 40 Закону "Про міжнародне приватне право" право власності та інші речові права, відомості про які підлягають внесенню до державних реєстрів, визначаються правом держави, у якій це майно зареєстровано. 

Ураховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що оскільки ТОВ "Преміорі" зареєстровано в ЄДР за законодавством України та знаходиться в Україні, відтак до правовідносин, зокрема, зі збільшення статутного капіталу підлягає застосуванню право України.

Так, правовий статус товариств, зокрема з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників визначає Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. Розмір частки учасника товариства у статутному капіталі товариства може додатково визначатися у відсотках. Розмір частки учасника товариства у відсотках повинен відповідати співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства.

Порядок збільшення статутного капіталу врегульовано статтею 18 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", відповідно до якої учасники товариства можуть збільшити статутний капітал товариства за рахунок додаткових вкладів учасників та/або третіх осіб за рішенням загальних зборів учасників.

Кожний учасник має переважне право зробити додатковий вклад у межах суми збільшення статутного капіталу пропорційно до його частки у статутному капіталі. Треті особи та учасники товариства можуть зробити додаткові вклади після реалізації кожним учасником свого переважного права або відмови від реалізації такого права в межах різниці між сумою збільшення статутного капіталу та сумою внесених учасниками додаткових вкладів, лише якщо це передбачено рішенням загальних зборів учасників про залучення додаткових вкладів.

У рішенні загальних зборів учасників товариства про залучення додаткових вкладів визначаються загальна сума збільшення статутного капіталу товариства, коефіцієнт відношення суми збільшення до розміру частки кожного учасника у статутному капіталі та запланований розмір статутного капіталу.

Учасники товариства можуть вносити додаткові вклади протягом строку, встановленого рішенням загальних зборів учасників, але не більше ніж протягом одного року з дня прийняття рішення про залучення додаткових вкладів.

Треті особи та учасники товариства можуть вносити додаткові вклади протягом шести місяців після спливу строку для внесення додаткових вкладів учасниками, які мають намір реалізувати своє переважне право, якщо рішенням загальних зборів учасників про залучення додаткових вкладів не встановлено менший строк.

Статутом або одностайним рішенням загальних зборів учасників, в яких взяли участь всі учасники товариства, можуть встановлюватися інші строки для внесення додаткових вкладів, може встановлюватися можливість учасників вносити додаткові вклади без дотримання пропорцій їхніх часток у статутному капіталі або право лише певних учасників чи лише третіх осіб вносити додаткові вклади, а також може бути виключений етап внесення додаткових вкладів лише тими учасниками товариства, які мають переважне право.

З учасником товариства та/або третьою особою може бути укладено договір про внесення додаткового вкладу, за яким такий учасник та/або третя особа зобов`язується зробити додатковий вклад у грошовій чи негрошовій формі, а товариство - збільшити розмір його частки у статутному капіталі чи прийняти до товариства з відповідною часткою у статутному капіталі.

Протягом одного місяця з дати спливу строку для внесення додаткових вкладів, встановленого відповідно до цієї статті, загальні збори учасників товариства приймають рішення про:
1) затвердження результатів внесення додаткових вкладів учасниками товариства та/або третіми особами;
2) затвердження розмірів часток учасників товариства та їх номінальної вартості з урахуванням фактично внесених ними додаткових вкладів;
3) затвердження збільшеного розміру статутного капіталу товариства.

Отже, приписами статті 18 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визначено, що з учасником товариства та/або з третьою особою може бути укладено договір про внесення додаткового вкладу, за яким такий учасник та/або третя особа зобов`язується зробити додатковий вклад у грошовій чи негрошовій формі, а товариство - збільшити розмір його частки у статутному капіталі чи прийняти до товариства з відповідною часткою у статутному капіталі.

Відповідно, збільшення статутного капіталу за рахунок додаткових вкладів відбувається в декілька етапів: спочатку приймається рішення про збільшення статутного капіталу за рахунок додаткових вкладів, в якому визначається запланований розмір статутного капіталу та інші умови. Наступним етапом є внесення додаткових вкладів. І лише після цього приймається рішення про затвердження результатів внесення додаткових вкладів, затвердження розмірів часток учасників товариства та їх номінальної вартості з урахуванням фактично внесених ними додаткових вкладів та затвердження збільшеного розміру статутного капіталу товариства. Саме це рішення відповідно до частини п`ятої статті 17 чинного Закону України від 15 травня 2003 року N 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" є підставою для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №922/2145/21, від 11.12.2023 у справі №925/200/22, від 21.08.2024 у справі №912/363/22 (на які також посилається скаржник - Компанія Преміоррі ЛТД).

Отже, збільшення статутного капіталу за рахунок додаткового вкладу є правочином, який вчиняється між товариством та учасником або третьою особою. Цей правочин може оформлюватися письмовим договором або ні.

Внаслідок укладення такого правочину учасник/третя особа набуває корпоративні права (частку) у статутному капіталі товариства, а товариство отримує внесок до статутного капіталу, тобто певне майно (кошти, нерухоме майно, майнові права, права інтелектуальної власності тощо). 

При цьому такий учасник/третя особа матиме і право на отримання частки прибутку (дивідендів) даного товариства у відповідності до вимог Статуту товариства, чинного законодавства пропорційно належній частці у статутному капіталі такого товариства.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.09.2024 у справі №925/1409/22.

Як встановлено судами попередніх інстанцій одноособовий учасник ТОВ "Преміорі" - Компанія Преміоррі ЛТД в особі директора ОСОБА_2 рішенням від 08.07.2020 №16 вирішила збільшити розмір статутного капіталу ТОВ "Преміорі" на 2 000,00 грн за рахунок залучення додаткового вкладу від ОСОБА_1 . При цьому Компанія Преміоррі ЛТД відмовилася від реалізації свого переважного права на внесення додаткового вкладу у межах суми збільшення статутного капіталу пропорційно його частки у статутному капіталі.

У подальшому, ОСОБА_1 28.08.2020 вніс до статутного капіталу ТОВ "Преміорі" додатковий вклад у розмірі 2 000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.

ТОВ "Преміорі" в особі директора ОСОБА_2 рішенням від 01.09.2020 №17 вирішила на виконання рішення одноособового учасника ТОВ "Преміорі" від 08.07.2020 №16 затвердити результати внесення додаткового вкладу до статутного капіталу ТОВ "Преміорі" у сумі 2 000,00 грн ОСОБА_1 , визначивши розміри часток учасників ТОВ "Преміорі" та їх номінальної вартості з урахуванням фактично внесеного додаткового вкладу: частка учасника ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ "Преміорі" - 80% статутного капіталу, що в грошовому еквіваленті становить 2 000,00 грн; частка учасника Компанії Преміоррі ЛТД у статутному капіталі ТОВ "Преміорі" - 20% статутного капіталу, що у грошовому еквіваленті становить 500,00 грн.    Затверджено статутний капітал ТОВ "Преміорі" у розмірі 2 500,00 грн.

Отже, ухваливши рішення про збільшення статутного капіталу товариства у порядку статті 18 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" за рахунок вкладу третьої особи ( ОСОБА_1 ) у розмірі 2    000 грн, фактично ОСОБА_1 набув частку у статутному капіталі товариства у розмірі 80%. Водночас частка Компанії Преміоррі ЛТД зменшилася зі 100% до 20%.

У контексті наведеного, колегія суддів відзначає, що у спірних правовідносинах Компанія Преміорі ЛТД мала частку у розмірі 100% статутного капіталу ТОВ "Преміорі" відомого виробника гумових шин, активи якого за даними фінансової звітності перевищували 1,4 млрд грн, втім, мало невеликий статутний капітал, всього лише 500,00 грн. 

У результаті збільшення статутного капіталу за рахунок внеску ОСОБА_1 Компанія Преміоррі ЛТД (через зменшення відсоткового розміру її частки зі 100% до 20%) фактично втратила 80% корпоративних прав щодо Товариства, серед яких, зокрема, і корпоративний контроль над товариством, отримання всього його прибутку, управління товариством тощо.

Відтак таке збільшення капіталу призвело до зменшення розміру частки Компанії Преміоррі ЛТД у відсотковому вимірі без зменшення її номінальної вартості, тобто відбулося так зване «розмивання частки» учасника, який не вніс додаткового вкладу. При цьому таке зменшення розміру частки учасника у відсотковому вимірі без зменшення номінальної вартості не є тотожним відчуженню належної позивачу частки або її частини у статутному капіталі Товариства.

Схожі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 у справі №923/876/16.

Верховний Суд звертає увагу, що чинне законодавство не містить такого терміну як "розмивання частки учасника у статутному капіталі", втім, воно містить цілу низку приписів, спрямованих на запобігання такому явищу як "розмивання частки учасника у статутному капіталі". Для цього законом передбачене переважне право учасників на внесення додаткових вкладів, принцип пропорційності (право зробити додатковий вклад у межах суми збільшення статутного капіталу пропорційно до його частки у статутному капіталі) тощо.

Отже, враховуючи розмір активів ТОВ "Преміорі" за даними фінансової звітності (більше 1,4 млрд грн), колегія суддів відзначає, що додатковий вклад у статутний капітал товариства у розмірі 2 000,00 грн є очевидно номінальним, таким що не мав і за жодних обставин не міг мати будь-якого економічного сенсу, що призвів до «розмивання частки» Компанії, а відтак Суд не вбачає відповідності таких дій учасника Товариства щодо збільшення статутного капіталу ТОВ "Преміорі" чинному законодавству, зокрема статті 18 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

За таких обставин, доводи касаційної скарги Компанії Преміоррі ЛТД у відповідній частині знайшли своє підтвердження.

6.9. Щодо наявності/відсутності у ОСОБА_2 статусу кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «Преміорі» та, відповідно, вплив таких обставин на правомірність збільшення розміру статутного капіталу

Як встановлено судом апеляційної інстанції відповідно до рішення загальних зборів ТОВ "Преміорі" 25.12.2015, оформленим протоколом №3, учасники Товариства відступили свої частки у розмірі 100% статутного (складеного) капіталу на користь Компанії Преміоррі ЛТД.

У свою чергу, Компанія Преміоррі ЛТД була створена 18.11.2015 у встановленому законом порядку та зареєстрована у Бюро реєстрації компаній Англії та Уельсу за номером 9877797, 100% акцій якої належало пані ОСОБА_4 .

У подальшому, ОСОБА_4 відчужила свої акції Компанії Преміоррі ЛТД ОСОБА_11 , який, у свою чергу, відчужив акції компанії ОСОБА_2 , що підтверджується протоколами засідання ради від 26.01.2018 та від 30.01.2018.

ТОВ "Преміорі" в особі учасника Компанії Преміоррі ЛТД рішенням від 08.07.2020 №16 вирішило збільшити розмір статутного капіталу ТОВ "Преміорі" на 2 000,00 грн за рахунок залучення додаткового вкладу від ОСОБА_1 . 

Згодом, після внесення ОСОБА_1 додаткового вкладу до статутного капіталу, одноособовий учасник ТОВ "Преміорі" - Компанія Преміоррі ЛТД в особі директора ОСОБА_2 рішенням від 01.09.2020 №17 затвердила результати внесення додаткового вкладу до статутного капіталу ТОВ "Преміорі" у сумі 2 000,00 грн ОСОБА_1  та розміри часток учасників ТОВ "Преміорі".

У розгляді даного питання колегія суддів ураховує, що єдиним учасником ТОВ "Преміорі" на момент вчинення спірних правочинів була Компанія Преміоррі ЛТД, акціонером та директором якого був ОСОБА_2 .

Відтак, ураховуючи встановлені господарськими судами обставини справи, визначальним у даній справі є наявність/відсутність у ОСОБА_2 статусу реального, а не номінального власника/акціонера Компанії Преміоррі ЛТД, а відтак і наявність/відсутність статусу кінцевого бенефіціарного власника ТОВ "Преміорі", адже від цього залежить правовірність дій ОСОБА_2 щодо збільшення статутного фонду Товариства та, відповідно, щодо відмови останнього від реалізації свого переважного права на внесення додаткового вкладу у межах суми збільшення статутного капіталу пропорційно його частки у статутному капіталі.

Колегія суддів відзначає, що Законами України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців га громадських формувань» встановлюється обов`язок внесення відомостей виключно щодо кінцевих бенефіціарних власників (далі також - КБВ) відповідних юридичних осіб і лише в обсязі, встановленому законом. Тобто для юридичних осіб законодавством встановлено обов`язок подання відомостей виключно щодо осіб, які є КБВ і виключно в обсязі, визначеному законом. Внесення жодних інших відомостей про КБВ або відомостей щодо інших осіб, зокрема про комерційного агента, номінального власника або номінального утримувача, або лише посередника щодо такого права до ЄДР жодним нормативно-правовим актом не вимагається.

У частині першій статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" терміни "кінцевий бенефіціарний власник" та "структура власності" вживаються у значенні, наведеному у Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

Згідно з пунктом 30 частини першої статті 30 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція. 

Кінцевим бенефіціарним власником для юридичних осіб є будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння). 

Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи. 

При цьому кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права.

Згідно з пунктом 40 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" номінальний власник - особа, яка від свого імені управляє корпоративними правами іншої особи - кінцевого бенефіціарного власника в інтересах останнього.

Слід відзначити, що за законодавством України статус кінцевого бенефіціарного власника визначається не лише за відомостями із публічних реєстрів, а й насамперед тим, хто здійснює фактичне управління юридичною особою (має вирішальний вплив). Саме цим кінцевий бенефіціарний власник відрізняється від номінального власника, інформація про якого може бути внесена до публічних реєстрів.

Отже, наявність інформації в ЄДР щодо кінцевого бенефіціарного власника не означає, що вказані відомості є абсолютно достовірними та не можуть піддаватися сумніву. У кожному конкретному випадку, зокрема, суд має встановлювати реального власника товариства (підприємства), тобто такого, що володіє непрямим вирішальним впливом на юридичну особу, за сукупністю ознак, дій, рішень тощо, що визначені, зокрема, але не виключно, Методикою визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2023 №1011.

У свою чергу, оРазскільки спірні правовідносини пов`язані з приватноправовими відносинами з іноземним елементом, то у питанні визначення реального/номінального власника Компанії Преміоррі ЛТД, колегія суддів звертається до норм права держави місцезнаходження такої юридичної особи, ураховуючи положення частини першої статті 25  Закону України «Про міжнародне право».

Так, Британський Закон про компанії 2006 року не містить поняття номінального власника компанії, однак цей інститут широко використовується у діловій практиці.

Номінальний власник або номінальний акціонер - це особа або компанія, яка володіє акціями від імені іншої особи. Основна форма номінального акціонера - це довірена особа, яка утримує акції на довірчій основі для вигодонабувачів, або компанія, яка діє як номінальний акціонер для іноземних інвесторів. Ім`я номінального акціонера буде внесено до реєстру учасників компанії як власника відповідних акцій. Отже, учасником компанії буде номінальний акціонер, а не вигодонабувач акцій.

У відповідності до Закону про малі підприємства, підприємництво та зайнятість 2015 року, яким внесено зміни до Закону про компанії 2006 року компанія у Великобританії повинна враховувати лише тих акціонерів, які зазначені в реєстрі. 

Згідно з частинами першою-другою статті 112 Закону про компанії особи, які підписали меморандум компанії, вважаються такими, що погодилися стати учасниками компанії, і після її реєстрації стають учасниками та повинні бути внесені до реєстру учасників. Кожна інша особа, яка погодилася стати учасником компанії та чиє ім`я внесено до реєстру членів, є учасником компанії.

З набранням чинності Закону про малі підприємства, підприємництво та зайнятість 2015 року (Small Business, Enterprise and Employment Act 2015) усі компанії Великобританії зобов`язані вести Реєстр осіб із значним контролем. Це законодавство було запроваджено з метою підвищення прозорості британських компаній і спрямоване на усунення елементу секретності у використанні номінальних акціонерів для володіння акціями від імені невідомих бенефіціарів.

Якщо номінальний акціонер володіє акціями, що складають понад 25% від загальної кількості, ім`я та особисті дані бенефіціарного власника акцій повинні бути внесені до публічного реєстру. Приховування особи бенефіціарів у випадках, коли законодавство вимагає їх розкриття, є кримінальним правопорушенням, яке поширюється як на компанію, якщо вона свідомо подає неправдиву або оманливу інформацію, так і на особу, яка є особою із значним контролем. 

Колегія суддів, ураховуючи вищенаведене правове регулювання, відзначає, що за законодавством Англії статус особи зі значним контролем фактично прирівнюється до статусу кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи за законодавством України.

Отже, для правильного вирішення спору суду апеляційної інстанції необхідно було встановити особу зі значним контролем Компанії Преміоррі ЛТД, зокрема на момент прийняття спірних рішень щодо збільшення статутного капіталу ТОВ "Преміорі".

Як встановлено судами попередніх інстанцій до електронного реєстру Реєстраційної Палати Великобританії (Companies House) (https://www.gov.uk) щодо Компанії Преміоррі ЛТД у спірний період часу внесені такі відомості:

-          повідомлення про припинення статусу ОСОБА_2 як особи, що здійснює значний контроль компанії. Дата припинення статусу - 01.09.2020. Дата реєстрового запису - 01.09.2020;

-          повідомлення про фізичну особу, що здійснює значний контроль в Компанії на ім`я пана ОСОБА_3 . Дата, на яку особа підлягає реєстрації - 01.09.2020. Дата реєстрації в електронному форматі - 01.09.2020;

-          про нове призначення директора на ім`я пан ОСОБА_3 . Дата призначення - 01.09.2020. Дата реєстрації в електронному форматі - 01.09.2020; 

-          про припинення повноважень директора ОСОБА_23 . Дата припинення - 01.09.2020. Дата реєстрації в електронному форматі - 07.09.2020.

Колегія суддів ураховує, що інформація, розміщена на вебсайті Реєстраційної Палати, є прийнятною у суді та є доказом правдивості її змісту (сторонами спору протилежного не доведено та не спростовано).

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Компанія Преміоррі ЛТД жодного договору або декларації про довірчу власність суду не надала, як і не надала доказів того, що станом на 01.09.2020 ОСОБА_4 внесена до Реєстру осіб із значним контролем. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що більш вірогіднішим є те, що станом на 01.09.2020, тобто на день збільшення розміру статутного капіталу, ОСОБА_2 був як директором, так і реальним власником (кінцевим бенефіціаром) Компанії Преміоррі ЛТД. При цьому суд врахував, що припинення повноважень ОСОБА_2 , як директора Компанії Преміоррі ЛТД відбулось 07.09.2020. 

Оцінюючи наведені вище висновки суду апеляційної інстанції у контексті встановлених господарськими судами обставин справи, через призму доводів касаційної скарги Компанії Преміоррі ЛТД, колегія суддів вважає їх такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Так, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що в силу конкретних обставин справи та приписів Закону про компанії 2006 року, Закону про малі підприємства, підприємництво та зайнятість 2015 року визначальним є питання наявності саме у ОСОБА_2 статусу особи, що має значний контроль у Компанії, адже саме останній вчиняв спірні правочини щодо Товариства.

Разом з тим, як цілком обґрунтовано зазначив суд попередньої інстанції, ОСОБА_2 втратив статус особи, що має значний контроль, 01.09.2020, тобто на день прийняття спірного рішення про збільшення статутного капіталу товариства.

Колегія суддів ураховує, що вказані реєстраційні дії ОСОБА_2 оскаржені не були та відповідно у встановленому законному порядку не скасовані (матеріали справи протилежного не містять).

За наведених обставин, колегія суддів вважає помилковими твердження суду апеляційної інстанції, що на день збільшення розміру статутного капіталу Товариства, тобто станом на 01.09.2020, ОСОБА_2 був реальним власником Компанії Преміоррі ЛТД (особою зі зачиним контролем щодо Компанії), а відтак і кінцевим бенефіціаром ТОВ "Преміорі".

Висновки суду апеляційної інстанції щодо належності ОСОБА_2 статусу реального власника Компанії Предміррі ЛТД ґрунтуються виключно на спростуванні доказів, що такими власниками не є інші особи, зокрема, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 . Разом з тим, апеляційний суд помилково вдався до встановлення наявності доказів реєстрації статусу особи зі значним контролем за іншою особою (особами) станом на 01.09.2022, зокрема за ОСОБА_4 , адже вказане за будь-яких обставин не вливає на факт відсутності у ОСОБА_2 статусу особи зі значним контролем Компанії, зокрема станом на 01.09.2020. 

Не має також юридичного значення факт наявності/відсутності повноважень у ОСОБА_2 як директора Компанії, адже «особа, що має значний контроль» не є тотожним терміном до «директора компанії». Вказані статуси за своєю правовою суттю є різними та не можуть бути ототожнені ані за обсягом повноважень, ані за обсягом прав щодо Компанії.

Крім того, Суд критично оцінює доводи апеляційного суду про те, що Компанія Преміоррі ЛТД жодного договору або декларації про довірчу власність суду не надала, адже відповідно до Закону про малі підприємства, підприємництво та зайнятість 2015 року усі бенефіціарні власники акцій повинні бути внесені до публічного реєстру (Реєстр осіб із значним контролем).

У контексті наведеного колегія суддів ураховує, що апеляційним судом не встановлено актуальної інформації щодо осіб із значним контролем у Компанії Преміоррі ЛТД до 01.09.2020, зокрема станом на 08.07.2020 (дату прийняття рішення про збільшення статутного капіталу). Суд не досліджував відповідні витяги з реєстру Реєстраційної Палати Великобританії, а сторони на них не покликалися.

Колегія суддів відзначає, що за змістом статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування:    "баланс імовірностей"    (balance of probabilities) або    "перевага доказів"    (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Обставина, про яку стверджує сторона, підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 08.11.2023 у справі №16/137б/83б/22б (910/12422/20)). Аналогічний стандарт доказування застосувала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює потребу співставлення судом доказів. Отже, з введенням у дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено    на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку,    що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Разом з тим, висновки суду апеляційної інстанції не можна вважати такими, що відповідають наведеному вище стандарту доказування як «вірогідність доказів».

Так, суд апеляційної інстанції за наявності доказів відсутності у ОСОБА_2 статусу особи із значним контролем Компанії, зокрема станом на 01.09.2020, за відсутності доказів оскарження останнім вказаних дій (як реальним власником Компанії), у супереч вимогам статей 76-79 ГПК України помилково вважав доведеною обставину, що станом на день збільшення розміру статутного капіталу (01.09.2020) ОСОБА_2 був реальним власником Компанії Преміоррі ЛТД. Вказані обставини суперечать один одному та свідчать про протилежне. 

Отже, у суду апеляційної інстанції з огляду на встановлені ним обставини справи були відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_2 був реальним власником Компанії Преміоррі ЛТД на момент вчинення спірного правочину. Більше того, за наведеного відсутні підстави також вважати, що ОСОБА_2 був реальним власником Компанії Преміоррі ЛТД і на момент вчинення інших дій, спрямованих на збільшення статутного капіталу ТОВ "Преміорі" за рахунок додаткового вкладу.

Заслуговують на увагу і ті обставини, що сторонами не доведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено того, що спірні правочини ОСОБА_2 вчиняв на виконання вказівки іншої особи/осіб, зокрема, які мають непрямий вирішальний вплив (значний контроль) на Компанію, що свідчить про автономність таких дій останнього як директора та акціонера Компанії.

За таких обставин, дії одноособового учасника ТОВ "Преміорі" - Компанії Преміоррі ЛТД щодо збільшення статутного капіталу ТОВ "Преміорі" за рахунок додаткового вкладу, слід розглядати через призму відповідності таких інтересам ТОВ "Преміорі".

Доводи касаційної скарги Компанії Преміоррі ЛТД у відповідній частині знайшли своє підтвердження. Разом з тим, Суд відхиляє доводи касаційної скарги ТОВ "Преміорі" як необгрунтовані.

6.10. Щодо конкуренції інтересів учасника (учасників) товариства та самого товариства за законодавством України

Колегія суддів відзначає, що, як правило, у подібних спорах інтерес учасника (-ів) господарського товариства полягає у збереженні певного майнового та фінансового стану товариства, його ліквідних активів, що обумовлює утримання учасником (-ами) товариства від вчинення дій, що вочевидь є збитковими для товариства, не мають зрозумілої економічної мети, вчиняються всупереч інтересам товариства та майновим інтересам учасника товариства, результатом чого є погіршення майнового/економічного стану товариства.

Так, як встановлено судам попередніх інстанцій на загальних зборах ТОВ "Преміорі", що відбулись 08.07.2020, Компанія Преміоррі ЛТД в особі директора ОСОБА_2 рішенням від 08.07.2020 №16, зокрема, відмовилася від реалізації свого переважного права на внесення додаткового вкладу у межах суми збільшення статутного капіталу пропорційно його частки у статутному капіталі, в результаті чого частка учасника ОСОБА_1 (що вніс додатковий вклад у розмірі 2    000,00 грн) у статутному капіталі ТОВ "Преміорі" становить 80% статутного капіталу, що в грошовому еквіваленті становить 2 000,00 грн; частка учасника Компанії Преміоррі ЛТД у статутному капіталі ТОВ "Преміорі" - 20% статутного капіталу, що у грошовому еквіваленті становить 500,00 грн.    

Тобто дії єдиного учасника Товариства, що не скористався, наданим частиною другою статті 18 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", переважним правом на здійснення додаткового вкладу та відмовився від такого, призвели до того, що власником частки у розмірі 80% ТОВ "Преміорі" (яке має майже півтора мільярда активів) із додатковим вкладом у  2 000,00 грн стала фізична особа - ОСОБА_1 .

У контексті наведеного колегія суддів відзначає, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що розглядаючи справи у спорах, що виникли між господарським товариством та одним із його учасників, суди мають враховувати, що інтереси товариства можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників, а інтереси учасників товариства також не завжди збігаються (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16, від 22.10.2019 у справі №923/876/16, від 03.12.2019 у справі №904/10956/16, на які також посилається скаржник).

Велика Палата Верховного Суду відзначала і те, що єдиний учасник товариства може діяти всупереч інтересам товариства, наприклад, шляхом виводу активів товариства без належної компенсації з метою власного збагачення без сплати податків або за відсутності прибутку товариства, за рахунок якого він міг би отримати дивіденди, створюючи умови для банкрутства і несплати коштів кредиторам товариства. Крім того, особа може бути мажоритарним або єдиним учасником двох або більше товариств, які знаходяться між собою у певних правовідносинах та мають різні чи навіть протилежні інтереси. Очевидно, що інтереси мажоритарного або єдиного учасника товариств не можуть збігатися одночасно з інтересами всіх таких товариств. Тому інтереси товариства та інтереси єдиного чи мажоритарного учасника не можна ототожнювати, а товариство та такий учасник можуть позиватись один до одного до суду (див. постанову від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц, пункт 157).

Отже, за наведеними висновками Верховного Суду рішення учасників товариства мають відповідати інтересам самого товариства, а у випадку їх суперечності - перевагу мають саме інтереси товариства.

З огляду на наведене відсутні підстави для ототожнення інтересів Компанії Преміоррі ЛТД, як учасника Товариства, створеної за законодавством Англії, з інтересами ТОВ "Преміорі", створеної за законодавством України. 

У даному випадку Компанія Преміоррі ЛТД є учасником ТОВ "Преміорі", а відтак має діяти відповідно до інтересів такого Товариства та у відповідності до вимог чинного законодавства України, а також Статуту Товариства.

Колегія суддів у контексті встановлених судами обставин справи відзначає, що дії учасника ТОВ "Преміорі" щодо збільшення статутного капіталу за рахунок додаткового вкладу, які призвели до «розмиванням частки» та фактично до безкоштовного відчуження корпоративних прав, у тому числі активів, майна, прибутків товариства з міліонним оборотом у рік, а також корпоративного контролю такого Товариства у розмірі 80% третій особі (фізичній особі) без будь-яких правомірних, логічних та економічних обґрунтувань (матеріали справи протилежного не містять), очевидно не відповідають інтересам Товариства та можуть призвести до завдання останньому невиправданої шкоди.

Суд відзначає, що правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Колегія суддів звертається до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.08.2022 у справі № 914/2252/20 (914/2523/21), згідно з яким формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється, зокрема, в тому, що:
- особа використовувала право «на зло»;
- наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб;
- враховується правовий статус особи (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення).

Верховний Суд у постанові від 18.08.2021 у справі №909/722/16 зазначив, що якщо особа одночасно є і учасником товариства, і його керівником, то неможливо розглядати питання невиконання або неналежного виконання обов`язків учасника товариства, розмежовуючи у кожному випадку статус учасника і керівника, оскільки такий керівник не звільняється від виконання обов`язків учасника дотримуватися положень статуту, а, як керівник він безпосередньо впливає на діяльність товариства, укладає від його імені правочини, що мають правові наслідки для товариства. Особа, маючи статус учасника товариства, повинна усвідомлювати, що її дії, зокрема як керівника, не повинні йти в розріз з метою діяльності товариства або перешкоджати досягненню цілей товариства, учасником якого вона є. Отже, статус керівника та учасника товариства поєднуються, що презюмує їх спільну та нерозривну правову відповідальність. 

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені вище дії учасника Товариства на момент їх вчинення не відповідали інтересам ТОВ "Преміорі" та вимогам чинного законодавства України, зокрема Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Твердження скаржника щодо виправданості залучення ОСОБА_1 , як відомого підприємця та громадського діяча, до Товариства із часткою в статутному капіталі 80% Судом відхиляються, адже за будь-яких обставин вказане не може свідчити про юридичну правомірність та економічну обґрунтованість спірних дій учасника Товариства.

Доводи касаційної скарги Компанії Преміоррі ЛТД у цій частині також знайшли своє підтвердження.

6.11. Щодо способу захисту

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено ст. 16 цього Кодексу. 

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Отже, коли особа звернулася до суду по захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до відповідного порушення, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20).

Крім того, за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.

Отже, судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Згідно з частиною п`ятою статті 17 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються, зокрема, такі документи: судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві; судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22.10.2019 у справі №923/876/16 позовні вимоги про визнання рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю недійсним, визнання недійсним статуту чи недійсними змін до нього, визнання права власності на частку у статутному капіталі товариства не відповідають належним та ефективним способам захисту, оскільки їх задоволення не може бути підставою для внесення змін до ЄДР. Вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. Належним способом захисту у цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

Отже, як позивач за первісним позовом, так і позивач за зустрічних позовом правильно обрали способи захисту у вигляді визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників товариства, зважаючи на ті правовідносини, які склалися між сторонами.

При цьому Суд ураховує, що ані рішення першої інстанції, ані постанова суду апеляційної інстанції у частинах відмови у задоволенні позовних вимог про визнання спірних рішень загальних зборів учасника Товариства недійсними, визнання права власності на частку не оскаржуються до суду касаційної інстанції.

З огляду на наведене колегія суддів відхиляє посилання Компанії Преміоррі ЛТД на необхідність застосування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22.10.2019 у справі №911/2129/17, щодо застосування положень статті 232 ЦК України (якою визначені підстави для визнання недійсним правочинів).

6.12. Щодо підстав касаційного оскарження

Колегія суддів вважає, що підстави касаційного оскарження, визначені Компанією Преміоррі ЛТД, знайшли своє часткове підтвердження. 

При цьому, Суд, ураховуючи наведене у цій постанові через призму встановлених судами обставин справи, відхиляє доводи та мотиви касаційної скарги ТОВ "Преміорі".

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правових наслідків є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. 

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Разом з тим, ураховуючи, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення зустрічного позову, Суд вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити, виклавши його мотивувальну частину (в оскаржуваній частині) у редакції даної постанови Верховного Суду, в решті рішення першої інстанції слід залишити без змін.

6.13. Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. 

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Суд касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

7. Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

7.1. Доводи Компанії Преміоррі ЛТД про порушення судом апеляційної інстанцій норм права при прийнятті оскаржуваного судового рішення за результатами перегляду справи в касаційному порядку знайшли своє підтвердження з мотивів і міркувань, викладених у розділі 6 цієї постанови.

Натомість, доводи ТОВ "Преміорі" (з урахуванням наведеного у цій постанові) за результатами перегляду справи в касаційному порядку не знайшли своє підтвердження.

7.2. Відповідно до частини першої статті 311 ГПК України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

7.3. Оскільки встановлена під час касаційного провадження невідповідність висновків суду першої інстанції не призвела до прийняття невірного по суті рішення, Верховний Суд, користуючись наданими процесуальним законом повноваженнями, вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення суду (в оскаржуваній частині) першої інстанції.

8.    Судові витрати

8.1. Судовий збір, сплачений ТОВ "Преміорі" у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника, оскільки Суд касаційну скаргу залишає без задоволення.

8.2. У зв`язку із задоволенням касаційної скарги Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) відповідно до вимог статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання касаційних скарг підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів за зустрічним позовом.

У справі відсутні відомості щодо виконання постанови апеляційної інстанції в частині стягнення з Компанії Преміоррі ЛТД на користь позивача за первісним позовом суми судового збору за подання апеляційної скарги, а відтак Верховний Суд не розглядає питання щодо повороту виконання судового акта у відповідній частині. Водночас учасники справи не позбавлені права, за наявності підстав, звернутися до суду із заявою про поворот виконання судового рішення відповідно до статті 333 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 302, 308, 311, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі» про передачу справи №911/266/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі» залишити без задоволення.

3. Касаційну скаргу Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) задовольнити частково.

4. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2024 у справі №911/266/22 скасувати.

5. Рішення Господарського суду Київської області від 21.04.2023 у справі №911/266/22 (в частині його оскарження) змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

6. В іншій частині рішення Господарського суду Київської області від 21.04.2023 у справі №911/266/22 залишити без змін.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі» (09108, Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд 91, код ЄДРПОУ 39848510) на користь Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) (приватна акціонерна компанія, країна резиденства: Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії; місцезнаходження зареєстрованого офісу: 1 Стрейтс перейд, Брістоль, Сполучене Королівство, BS16 2 LA, номер компанії в реєстрі юридичних осіб: 9877797, дата реєстрації у Реєстраційній Палаті м. Кардіфф: 18.11.2015) 17    863 грн 20 коп. судового збору за подання касаційних скарг.

8. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) (приватна акціонерна компанія, країна резиденства: Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії; місцезнаходження зареєстрованого офісу: 1 Стрейтс перейд, Брістоль, Сполучене Королівство, BS16 2 LA, номер компанії в реєстрі юридичних осіб: 9877797, дата реєстрації у Реєстраційній Палаті м. Кардіфф: 18.11.2015) 17    863 грн 20 коп. судового збору за подання касаційних скарг.

Доручити Господарському суду Київської області видати накази.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                       В. Студенець

Судді                                                                                            С. Бакуліна

 О. Баранець 

 І. Кондратова

 О. Кролевець