ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4091/24  Номер провадження 33/814/183/25	Головуючий у 1-й інстанції Путря О. Г.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 16.09.2024 о 18 год 20 хв керував автомобілем Volkswagen Passat д.н.з НОМЕР_1 в с. Кашубівка Полтавського району по вул. Зигіна в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд водія гр. ОСОБА_1 , 1977 р.н., проводився зі згоди водія за допомогою алкотестера Драгер №0725, який показав 1,79 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 13.11.2024 року, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд упереджено підійшов до розгляду справи, необґрунтовано не взяв до уваги фактичні обставини справи та визнав доведення обставин, які не були підтверджені належним та допустимим доказами, що є підставою для скасування винесеного судового рішення.
Крім того, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися безумовним доказом на підтвердження вини особи, оскільки складається одночасно суб`єктом владних повноважень, який є безсторонньою та неупередженою особою під час розгляду справи.
Акцентує увагу, що матеріали справи не містять обґрунтованих не тільки факту керування транспортним засобом, однак також і причин зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.09.2024 о 18 год 20 хв ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat д.н. НОМЕР_1 в с. Кашубівка Полтавського району по вул. Зигіна в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд водія гр. ОСОБА_1 , 1977 р.н., проводився зі згоди водія за допомогою алкотестера Драгер №0725, який показав 1,79 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 775672 від 16.09.2024 року; квитанцією результатів тесту №1145 від 16.09.2024, результат становить 1,79 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого вказано результат огляду на стан сп`яніння: 1,79 проміле алкоголю; відео-зйомкою подій, оглянутою судом, на якій зафіксовано як  ОСОБА_1  пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Drager, результат – 1,79 проміле,  ОСОБА_1  не заперечував щодо результатів проведеного відносно нього огляду та відповідно не заявляв клопотання про проходження такого огляду в медичній установі, а також зафіксовано факт керування ОСОБА_1  транспортним засобом Volkswagen Passat д.н. НОМЕР_1 , проти чого останній не заперечував та іншим доказами, які містяться в матеріалах справи.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а ПДР України.
Доводи апелянта про те, що суд упереджено підійшов до розгляду справи, необґрунтовано не взяв до уваги фактичні обставини справи та визнав доведення обставин, які не були підтверджені належним та допустимим доказами, що є підставою для скасування винесеного судового рішення, апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.
Із долученого до матеріалів справи, вбачається факт керування із відеореєстратора з автомобіля працівників поліції, в ході перевірки документів було встановлено особу водія, ним виявився ОСОБА_1 (хронологічний відрізок 18:18:08 – триває далі). В ході спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 зазначив, що випив трішки алкоголю (хронологічний відрізок 18:22:50), працівниками поліції було роз`яснено останньому, що було зупинено за порушення ПДР, а саме не увімкнув сигнал повороту та непристебнутий паски безпеки (хронологічний відрізок 18:24:40 – триває далі). В подальшому ОСОБА_1 , запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснено порядок проходження та надано сертифікат про повірку приладу «Драгер» для ознайомлення. Результат огляду склав – 1.79 проміле в подальшому працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд не бере до уваги, так як матеріали справи містять докази вини ОСОБА_2 , а саме протоколом про адміністративне правопорушення Серії ААД №775672, роздруківкою приладу Drager результат якого склав -1.79 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, не зв`язна мова, запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адмінправопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду,  а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду  на встановлені  обставини справи, надані  на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції  вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність  належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності,  апеляційний суд  вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника Бикова С.А. задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                         Г.Л. Карпушин