ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 лютого 2025 року 	м. Дніпро	справа № 175/17684/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Шлай А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження         в місті Дніпрі     апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області         від 10.12.2024, (суддя суду першої інстанції Шаповалова І.С.), прийняте у відкритому судовому засідання в смт. Слобожанське Дніпропетровської області,     в адміністративній справі №175/17684/24     за позовом ОСОБА_1     до      ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2     про визнання     протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,     
УСТАНОВИВ:
                        19.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:     визнати протиправною та скасувати постанову №1326 від 31.07.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно ОСОБА_1 . 
                   Адміністративний позов обґрунтований тим, що оскаржувану постанову винесено без повного та об`єктивного з`ясування досліджуваних доказів.     У постанові суб`єкт владних повноважень не навів достатніх підстав для підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім того, позивач зазначає, що зупинений був на блокпосту, мав при собі всі документи, в тому числі і військовий квиток, під конвоєм був доставлений для проходження військово-лікарської комісії, протокол щодо нього складений в його відсутності, підписи зазначені в протоколі  сфальсифіковані. Розглянувши справу у відсутність позивача відповідач грубо порушив права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що він постійно із собою носить військово-обліковий документ, який надавав працівникам ТЦК. 
                         Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області рішенням від 10.12.2024 року    в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовив.
                      Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
                      Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також, позивач зазначає, що він заперечує факт того, що не надавав працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 військово-облікові документи. Матеріали справи не містять доказів відеофіксації правопорушення. Протокол не містить інформації про свідків, а також відеофіксацію правопорушеня.
          
          Від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він позиваючись на необгрунтованість доводів скарги просить рішення суду залишити без  змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
           ІНФОРМАЦІЯ_4 також подав відзив на апеляційну скаргу, просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
               Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд     вважає, що апеляційна скарга      підлягає     задоволенню за наступних підстав. 
       Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.07.2024 військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вказаний протокол складено відносно військовозобов`язаного ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).
Також, відповідно до Протоколу № 1326 від 29.07.2024 позивачу було роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується підписом. Відповідно до Протоколу № 1326 про вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 29.07.2024 р., військовозобов`язаний письмових пояснень, клопотань, заяв не надав, хоча протокл має підпис. 
31.07.2024 начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 1326, відповідно до якої правопорушника визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.
Не погодившись з постановою у справі про адміністративне правопорушення позивач звернувся з адміністративним позовом. 
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч.3 ст. 210-1 КУпАП.  
                    Колегія суддів вирішуючи спір між сторонами виходить із наступного.
          Статтею 210-1 КУпАП                 встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частина 3                 ст.210-1 КУпАП             передбачає відповідальність за      за порушення правил військового обліку в особливий період, була введена в дію лише 19 травня 2024 року.
За нормативними правилами статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Відповідно до частини другої статті 254 КпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За змістом положень ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
           Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про         адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить         постанову         по справі.                                         
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
                     Відповідно до ч. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна         або         необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність,         права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.         
Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
          Стаття 279 КУпАП визначає порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
                       Як видно     з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення №1326 не містить інформації щодо місця і часу вчинення адміністративного правопорушення.
                   В протоколі зазначено лише те, що факт відсутності у позивача військово-облікового документу виявлено під час проведення перевірки документів ОСОБА_1 а саме вказано, що останній не має при собі (не пред`явив документу на вимогу уповноважених осіб), чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
                     Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не з`ясовано всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, не встановлено де саме та в який час мали місце обставини, описані в протоколі у справі про адміністративне правопорушення, тим самим не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
                    Також, позивач заперечує факт того, що співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 встановили відсутність у нього військово-облікових документів, а відповідачем не надано суду доказів, зокрема відеофіксації правопорушення, відтак притягнення позивача до адміністративної відповідальності – відсутні.
                             Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Нормами ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне                     правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.
                Суд апеляційної інстанції зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення містить виклад обставин порушення, допущеного позивачем. В протоколі вказано, що позивач не мав при собі (не пред`явив) на вимогу компетентних органів військово-облікового документу. 
                Водночас, до матеріалів справи     не надано відеозапису з місця події, а     в протоколі відсутні будь-які пояснення свідків на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення.
                Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення як підстави для прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
                   З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. 
                Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
               Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
               Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
                              Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.12.2024 в адміністративній справі № 175/17684/24 – скасувати та прийняти нову постанову.
                            Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
               Визнати протиправною та скасувати постанову №1326 від 31.07.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_1 . Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
           Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань       ІНФОРМАЦІЯ_1     судовий збір у розмірі 1514 гривень. 
                            Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай