Дата документу 28.01.2025 Справа № 314/2722/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 314/2722/23 Головуючий у 1 інстанції: Кононенко І.О. 
Провадження № 22-ц/807/195/25 Суддя-доповідач: Онищенко Е.А. 

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
28 січня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Кухаря С.В.,
Трофимової Д.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – Нємної Тетяни Ігорівни на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Кравченко Олена Михайлівна про визнання заповіту недійсним, 
В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який підписано від його імені адвокатом Козар М.В., до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Кравченко Олена Михайлівна, про визнання заповіту недійсним, 
В обґрунтування позову позивач зазначав, що є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із чим подав заяву про прийняття спадщини. Від нотаріуса він узнав, що заяву про прийняття спадщини подано також ОСОБА_1 , який є спадкоємцем за заповітом, складеним ОСОБА_3 26.11.2019р., яким остання заповіла відповідачу все своє майно. Вважає, що ОСОБА_3 на час складання заповіту в силу похилого віку та стану здоров`я не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними. За цих обставин просив визнати недійсним складеним нею заповіт від 26.11.2019р. 
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2024 року задоволено клопотання  ОСОБА_2  та зупинено провадження у цій справідо припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, або залучені до проведення антитерористичної операції.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 в особі адвоката Немної Т.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2024 року. 
В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 – адвокат Немна Т.І. зазначає, що подальший розгляд справи можливий, навіть за відсутності позивача в судових засіданнях, оскільки позивач має представника, який активно приймає участь у справі, саме ним підписано та пред`явлено до суду цей позов. На думку апелянта, зупинення провадження у цій справі порушує його право на справедливий суд і розгляд його справи упродовж розумного строку. Крім того, скаржник зазначає, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження наявності підстав для зупинення провадження.
07 січня 2025 року від представника ОСОБА_2 – ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити з таких підстав.
Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що
 ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України, а тому існують обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи, наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі. Відтак, суд вважав за необхідне провадження у справі зупинити до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Судом встановлено, що у червні 2023 року  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Кравченко Олена Михайлівна, про визнання заповіту недійсним.
ОСОБА_2 у серпні 2024 року звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що останній не має змоги брати участь у судових засіданнях, оскільки перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 09.05.2022 на що надав підтверджуючу довідку відповідної військової частини Міністерства оборони від 16.04.2023 №3550 у звязку з чим ухвалою від 19.12.2023 року провадження по справі зупинено на підставі п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України. 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 15.03.2024 року ухвалу скасовано , як передчасна оскільки матеріали справи не містили достовірних доказів перебування сторони у складі ЗСУ або інших військових формувань що переведені на воєний стан.
У звязку з цим після поновлення провадження судом першої інстанції здійснено запит на виконання якого ЗРТЦКСП Міністерства оборони України надало офіційну відповідь від 06.05.2024 року № 1/4/2711, згідно якої дійсно матрос ОСОБА_2 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації 09.03.2022 року та відправлений до в/ч НОМЕР_2 , при цьому даними щодо в/ч на теперешній час не володіють оскільки поштові адреси в/ч невідомі у період активних дій здійснюється виключно фельдєгерський зв`язок, при цьому в електроному суді наявна сканована довідка з в/ч НОМЕР_1 від 13.03.2024 № 3161, довідка про безспосередню участь у заходах забезпечення оборони від 08.05.2024 №5499 та журнал бойових дій з 02.01.2024 по 18.03.2024 року з підписами військового командування та печатками з яких вбачається безспосередня участь сторони в бойових діях.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).
У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що "зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи".
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України – це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердже-ним Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) (далі – Положення).
Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними
є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу.

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 (провадження № 61-5782св22) вказано, що:
"22 серпня 2022 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі № 461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини НОМЕР_2 від 08 серпня 2022 року № 2/762 та № 2/761. Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан".

Місцевий суд, зупиняючи провадження у справі, виходив відповіді ЗРТЦКСП Міністерства оборони України від 06.05.2024 року № 1/4/2711, згідно якої дійсно матрос ОСОБА_2 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації 09.03.2022 року та відправлений до в/ч НОМЕР_2 , при цьому даними щодо в/ч на теперешній час не володіють оскільки поштові адреси в/ч невідомі у період активних дій здійснюється виключно фельдєгерський зв`язок, при цьому відповідно до довідки про безспосередню участь у заходах забезпечення оборони від 08.05.2024 №5499 та журналу бойових дій з підписами військового командування, позивач був залучений до участі в бойових діях з 02.01.2024 по 18.03.2024 року. 

Між тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що довідка не містить даних про те, що військова частина, у якій проходить службу ОСОБА_2 , переведена на воєнний стан або залучена до виконання завдань у зоні бойових дій на постійній основі, оскільки підтвердження участі в бойових діях стосується періоду з 02.01.2024 по 18.03.2024 року, оскаржувана ж ухвала прийнята 31.10.2024 року.

Отже, суд передчасно вважав, що є підстави, передбачені для зупинення провадження у справі, оскільки достеменно не пересвідчився у критеріях для обов`язкового зупинення, що передбачені п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, висновок суду першої інстанції про зупинення провадження у справі є передчасним, тому згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України ухвалу слід скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
При цьому, колегія наголошує на тому, що позивач у випадку надання належно оформленого документа, який містить інформацію, яка необхідна для застосування п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, не позбавлений права знову заявити відповідне клопотання.
Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст ст. 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Немної Тетяни Ігорівни - задовольнити.
Ухвалу Вільнянського районного суду  Запорізької області від 31 жовтня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст судового рішення складено 28 січня 2025 року.

Головуючий

Судді: