ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року	Львів	Справа № 380/15882/22 пров. № А/857/8610/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                               Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року (головуючий суддя Чаплик І.Д., м.Львів) у справі № 380/15882/22 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -
В С Т А Н О В И В:
07.11.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути до бюджету з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг в сумі 291417, 73 грн.
Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. Оскільки відповідач не сплатив ці зобов`язання у встановлені законом строки, такі набули статусу податкового боргу. Зазначає, що податковий орган, відповідно до Податкового кодексу України, попередньо вже виставив відповідачу податкову вимогу №0096374-1310-1317 від 09.12.2021, яку надіслано платнику. Податкова вимога повернута контролюючому органу, відтак до сплати податкового боргу у добровільному порядку не призвела. Тож, оскільки вжиті заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, контролюючий орган звернувся із позовом до суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року адміністративним позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь бюджету податковий борг в сумі 291417 (двісті дев`яносто одна тисяча чотириста сімнадцять) гривень 73 копійки.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС у Львівській області визначено суму податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке підлягає сплаті фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2020 рік у розмірі 291 417, 73 грн. грн. Рішенням XXVII сесії сьомого скликання Солонської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 21.06.2019 року № 379 «Про встановлення ставок та пільг сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік» встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно з додатком 1. Згідно даного додатку ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки встановлюються на 2020 рік та вводяться в дію з 01 січня 2020 року на будівлі сільськогосподарського призначення для фізичних осіб у розмірі 0,00 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. м. Також, згідно довідки Меденицької ОТГ № 90 від 20.03.2023 року, яку видано позивачу, у нежитлових будівлях комплексу тракторної бригади сільськогосподарського призначення в АДРЕСА_1 , будівлі сільськогосподарського призначення коефіцієнт 1271 ставка податку за 2020 рік рішення № 379 від 21.06.2019 року Солонської сільської ради за 1 кв.м .для фізичних осіб - зона 1,2,3, - 0 %. Водночас, зі змісту наданого ГУ ДПС у Львівській області розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік по об`єктах оподаткування, які належали у 2020 році ОСОБА_1 , прослідковується неправомірне застосування ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 1,5%, що не відповідає ставці, яка встановлена рішенням органу місцевого самоврядування для будівель сільськогосподарського призначення 0,00% розміру мінімальної заробітної тати за 1 кв.м. Зазначене рішення XXVII сесії сьомого скликання Солонської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 21.06.2019 року № 379 «Про встановлення ставок та пільг сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік» судом протиправним та нечинним не визнавалось. Апелянт вважає, що позивачем безпідставно нараховано йому податковий борг у зв`язку з протиправністю вказаних податкових повідомлень-рішень. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 має податкову заборгованість перед бюджетом, яка становить 291 417, 73 грн. 
Податковий борг виник внаслідок несплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та складається з: 8 786,92грн. – податкове зобов`язання, нараховано згідно податкового повідомлення - рішення (форма 'Ф') №0872854-2413-1309 вiд 08.06.2021 р. (термін сплати 07.12.2021 року); 1 071,53 грн. - податкове зобов`язання, нараховано згідно податкового повідомлення - рішення (форма 'Ф') №0872855-2413-1309 вiд 08.06.2021р. (термін сплати 07.12.2021 року); 39 451,81 грн. – податкове зобов`язання, нараховано згідно податкового повідомлення - рішення (форма 'Ф') №0872856-2413-1309 вiд 08.06.2021р. (термін сплати 07.12.2021 року); 6 792,85грн. - податкове зобов`язання, нараховано згідно податкового повідомлення - рішення (форма 'Ф') №0872857-2413-1309 вiд 08.06.2021 р. (термін сплати 07.12.2021 року); 4 896,57грн. – податкове зобов`язання, нараховано згідно податкового повідомлення - рішення (форма 'Ф') №0872858-2413-1309 вiд 08.06.2021 р. (термін сплати 07.12.2021 року); 135 097,28 грн. - податкове зобов`язання, нараховано згідно податкового повідомлення - рішення (форма 'Ф') №0872859-2413-1309 вiд 08.06.2021 р. (термін сплати 07.12.2021 року); 63 083,93 грн. – податкове зобов`язання, нараховано згідно податкового повідомлення - рішення (форма 'Ф') №0872860-2413-1309 вiд 08.06.2021 р. (термін сплати 07.12.2021 року); 20 696,78 грн. - податкове зобов`язання, нараховано згідно податкового повідомлення - рішення (форма 'Ф') №0872861-2413-1309 вiд 08.06.2021 р. (термін сплати 07.12.2021 року); 1 344.28 грн. - податкове зобов`язання, нараховано згідно податкового повідомлення - рішення (форма 'Ф') №0872862-2413-1309 вiд 08.06.2021 р. (термін сплати 07.12.2021 року); 10 195,78 грн. - податкове зобов`язання, нараховано згідно податкового повідомлення - рішення (форма 'Ф') №0872863-2413-1309 вiд 08.06.2021 р. (термін сплати 07.12.2021 року).
З метою погашення податкового боргу позивач надіслав ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» від 09.12.2021 №0096374-1310-1317.
Відомості про актуальний стан заборгованості підтверджуються довідкою ГУ ДПС у Львівській області № 6603/5/13-01-13-10 від 02.09.2022 про суму податкового боргу платника податків ОСОБА_1 станом на 30.08.2022.
Оскільки вжиті заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, контролюючий орган звернувся в суд першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до з частини 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (ПК України).
Відповідно до статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.
Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статтею 20 ПК України передбачене право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно з пунктом 15.1. статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
За визначенням, наведеним в підпункті 14.1.54. пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді спадщини, подарунків, виграшів, призів.
Відповідно до статті 163 ПК України об`єктом оподаткування є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Відповідно до пункту 16.1.4. статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 14.1.175 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до пункту 56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Відповідно до пункту 57.3. статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно з пунктами 59.1, 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). 
Відповідно до підпункту 14.1.137 п. 14.1 статті 14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до пункту 41.2 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.
Відповідно до пункту 87.11. статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно з підпунктами 95.1-95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше, ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Колегія суддів вказує, що згідно з довідкою про суму податкового боргу від 02.09.2022 №6603/5/13-01-13-10 за відповідачем станом на 30.08.2022 рахується заборгованість у розмірі 291 417,73 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. Контролюючий орган направив відповідачу податкову вимогу форми «Ф» від 26.03.2018 №36961-17. Станом на день розгляду справи в суді першої інстанції, доказів оскарження вказаної податкової вимоги чи податкових повідомлень-рішень в судовому чи в адміністративному порядку відповідач не надавав, а отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.  
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року у справі № 380/15882/22 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний