УХВАЛА
22 січня 2025 року                                                           
м. Київ
справа № 752/7461/22
провадження № 61-636ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Газізової Юлії Леонідівни, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями банку, стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на його користь 90 % від суми перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, що становить 678 985,48 грн, три проценти річних в сумі 85 328,94 грн, інфляційні втрати - 357 248,81 грн, упущену вигоду - 13 833 844, 70 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення місцевого суду змінено в частині мотивів відмови в задоволенні позову.
У січні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Газізової Ю. Л., на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року. 
Касаційна скарга була подана з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки подана до Верховного Суду 14 січня 2025 року.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги, в якому заявник вказує, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваного судового рішення вона отримано його адвокатом 19 грудня 2024 року шляхом доставлення до електронного кабінету.
Зважаючи на те, що у касаційній скарзі містяться докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, вважаємо за можливе його поновити.
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26 березня 2023 року в справі № 752/15699/19, від 03 липня 2024 року в справі № 761/15469/20-ц, від 20 серпня 2024 року в справі № 552/2285/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Як на підставу касаційного оскарження заявниця посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також, підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме: не дослідження зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 390, 389, 394, 395, 445 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
УХВАЛИВ:
Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Газізової Юлії Леонідівни про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року.
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу № 752/7461/22 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями банку, стягнення коштів.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 20 лютого 2025 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                     Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян