ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 р. 	Справа № 520/20985/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Барвінківського районного суду Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022  по справі № 520/20985/24
за позовом  ОСОБА_1  
до  Барвінківського районного суду Харківської області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Барвінківського районного суду Харківської області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Барвінківського районного суду Харківської області за запитом ОСОБА_1 від 25 липня 2024 року, тому що цілісність листа від 26 липня 2024 року №03-05/М-18/18/2024, яким незаконно відмовлено у розгляді по суті мого запиту, не підтверджено кваліфікованим електронним підписом в.о голови суду-Коптєва Ю.А. або кваліфікованою електронною печаткою, чим порушені мої права на отримання відповіді у передбачений законом строк;
- зобов`язати Барвінківський районний суд Харківської області надати відповідь за запитом ОСОБА_1 від 25 липня 2024 року, а саме: Надати інформацію у формі копії листа в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області Коптєва Ю.А. про повернення цивільної справи №611/476/24 з метою виправлення недоліків та розпорядження в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області від 30.05.2024 року за №01-05/10.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 адміністративний позов задоволено частково.
Зобов`язано Барвінківський районний суд Харківської області повторно розглянути запит про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 від 25.07.2024 (вх.№03-05/М-18/24), з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що процедура передачі справи до іншого суду врегульована процесуальними нормами ЦПК України, тому в даному випадку голова суду не здійснює повноваження, пов`язані з реалізацією публічної влади, та не наділений дискреційними повноваженнями, а реалізує обов`язок визначений процесуальним законом з метою забезпечення дотримання права на судовий захист особи, яка звертається до суду. Посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі № 580/6456/22 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2023 року у справі № 580/2605/22. Вважає, що в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області під час винесення розпорядження від 30.05.2024 року №01-05/10 реалізував обов`язок визначений процесуальним законом з метою забезпечення дотримання права на судовий захист особи, яка звернулася до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач 25.07.2024 надіслав до Барвінківського районного суду Харківської області засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису запит, з посиланням на ст. 32 Конституції України, норми Законів України «Про звернення громадян», «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації», в якому просив: надати інформацію у формі копії листа в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області Коптєва Ю.А. про повернення цивільної справи №611/476/24 з метою виправлення недоліків та розпорядження в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області від 30.05.2024 року за №01-05/10.
На запит позивача №03-05/М-18/24 від 25.07.2024 відповідачем підготовлено відповідь, оформлену листом від 26.07.2024 № 03-05/М-18/18/2024, відповідно до якої відповідач вказав, зокрема, наступне:
"До Барвінківського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа №611/476/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Коптєву Ю.А.
Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 30 травня 2024 року задоволено заяву судді Барвінківського районного суду Харківської області Коптєва Ю.А. про самовідвід, а матеріали цивільної справи №611/476/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди передано до канцелярії Барвінківського районного суду Харківської області з метою здійснення повторного автоматичного розподілу справи між суддями та визначення головуючого судді у справі.
Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи №611/476/24 між суддями від 30 травня 2024 року, призначення не відбулося, у зв`язку із нестачею потрібної кількості суддів для розподілу справи.
Згідно до ч. 3 ст. 41 ЦПК України, якщо після задоволення відводів (самовідводів) або за наявності підстав, зазначених у ст. 37 цього Кодексу, неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи, справа за розпорядженням голови суду передається до іншого суду, визначеного в порядку, встановленому цим Кодексом.
Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи, що визначено п. 2 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.
Як передбачено ч. 4 ст. 31 ЦПК України, передача справи здійснюється на до найбільш територіально наближеного до цього суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що після задоволення самовідводу було неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи, розпорядженням в.о. Барвінківського районного суду Харківської області від 30.05.2024 № 01-05/10 Коптєва Ю.А. цивільну справу №611/476/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди було передано на розгляд Близнюківського районного суду Харківської області.
Згодом було встановлено, що у розпорядчій частині зазначеного розпорядження було допущено технічну описку у зазначенні найменування відповідача та вимог позивача, разом з тим у його констатуючій частині суперечностей немає.
Враховуючи наявність технічної описки у розпорядженні в.о. Барвінківського районного суду Харківської області від 30.05.2024 № 01-05/10 Коптева Ю.А. , з метою її виправлення, дотримання приписів ст.ст. 31, 41 ЦПК України, улагодження суперечностей його змісту та сприяння прийняття цивільної справи до розгляду судом, Барвінківським районним судом було надіслано лист з проханням повернути до суду матеріали цивільної справи №611/476/24, беручи до уваги підстави заявлених самовідводів суддями Близнюківського районного суду Харківської області.
Зі змісту ухвал Близнюківського районного суду Харківської області від 05 червня 2024 року, від 17 червня 2024 року, від 08 липня 2024 року, та ухвал Лозівського міськрайонного суду Харківської області вбачається, що в провадження суддів Близнюківського районного суду Харківської області та Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 липня 2024 року та 19 липня 2024 року надійшли матеріали цивільної справи №611/476/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди. Заявлені самовідводи розглядалися також в межах зазначеної цивільної справи, так само як і Вами подавались заяви про забезпечення позову, як до Близнюківського районного суду Харківської області, так і до Лозівського міськрайонного суду Харківської області.
Матеріали цивільної справи №611/476/24 за Вашою позовною заявою до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди були направлені до Близнюківського районного суду Харківської області 30 травня 2024 року (відповідний супровідний лист №01-21/17/2024 від 30 травня 2024 року міститься в матеріалах цивільної справи №611/476/24) на підставі розпорядженням в.о. Барвінківського районного суду Харківської області від 30 травня 2024 року № 01-05/10 Коптева Ю.А. , що повністю спростовує Ваші твердження щодо «умисного передання не тієї справи до суду».
Зміст листа в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області Коптєва Ю.А. щодо повернення цивільної справи №611/476/24 з метою виправлення недоліків (технічної описки) у розпорядженні в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області від 30 травня 2024 року за №01-05/10 не є публічно інформацією, визначеною Законом України «Про доступ до публічної інформації».".
Зазначену відповідь відповідачем направлено на адресу позивача 26.07.2024 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Позивач отримав лист відповідача 27.07.2024, що вбачається з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявної в матеріалах справи.
Також, така відповідь була сканована та відповідна фотокопія відправлена 26.07.2024 з офіційної електронної пошти суду - «inbox@brv.hr.court.gov.ua» на електронну пошту запитувача ОСОБА_1 , зазначену в його запиті на отримання інформації, а саме - «anatoliymagda@ukr.net», з накладенням кваліфікованого електронного підпису в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області Коптєва Юрія Анатолійовича, що вбачається з протоколу перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, наявного в матеріалах справи, яким підтверджується цілісність даних.
В наданій відповіді від 26.07.2024 № 03-05/М-18/18/2024 відповідач зазначає, що звернення заявника не підлягає розгляду по суті в порядку Закону України «Про звернення громадян», Закону України "Про захист персональних даних", Закону України «Про доступ до публічної інформації» і не спричиняє виникнення у суб`єкта владних повноважень обов`язку із надання письмової відповіді
Позивач, вважаючи, що у передбачений законодавством строк йому не надано належної відповіді на його запит, звернувся з позовом до адміністративного суду.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що інформація, про надання копії листа в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області Коптєва Ю.А. про повернення цивільної справи №611/476/24 та розпорядження в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області від 30.05.2024 за №01-05/10 не є інформацією створеною (одержаною) у ході судового провадження в рамках розгляду цивільної справи № 611/476/24 та не є процесуальними документами в розумінні ЦПК України та Інструкції, а є організаційно-розпорядчою документацією - уніфікованої підсистеми управлінської документації, що забезпечує організацію процесів управління та управлінської роботи в суді, в даному випадку - щодо передачі адміністративної справи до іншого суду.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII "Про інформацію" (далі за текстом - Закон № 2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та до інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13 січня 2011 року №2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі за текстом - Закон № 2939-VI).
За визначенням наведеним у статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 частини 1 статті 5 Закону № 2939-VI).
Відповідно до статті 12 вказаного Закону суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:
1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;
2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;
3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Згідно з частиною першою та другою статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Відповідно до пунктів 1-2 частини першої статті 3 вказаного Закону право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати і оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє.
Статтею 20 Закону № 2657-XII визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.
Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 6 вказаного Закону інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.
Відповідно до частини другої статті 20 Закону № 2657-XII будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Відповідно до частин першої та другої статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Судовим розглядом встановлено, що позивач 25.07.2024 надіслав до Барвінківського районного суду Харківської області засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису запит, з посиланням на ст. 32 Конституції України, норми Законів України «Про звернення громадян», «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації», в якому просив надати інформацію у формі копії листа в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області Коптєва Ю.А. про повернення цивільної справи №611/476/24 з метою виправлення недоліків та розпорядження в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області від 30.05.2024 року за №01-05/10.
На запит позивача №03-05/М-18/24 від 25.07.2024 відповідачем підготовлено відповідь, оформлену листом від 26.07.2024 № 03-05/М-18/18/2024.
Така відповідь була сканована та відповідна фотокопія відправлена 26.07.2024 з офіційної електронної пошти суду - «inbox@brv.hr.court.gov.ua» на електронну пошту запитувача ОСОБА_1 , зазначену в його запиті на отримання інформації, а саме - «anatoliymagda@ukr.net», з накладенням кваліфікованого електронного підпису в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області Коптєва Юрія Анатолійовича.
Також, зазначена відповідь 26.07.2024 відповідачем направлена на адресу позивача засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.
Згідно з частиною другою статті 7 Закону Закон № 2657-XI суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Частинами другою і третьою статті 23 Закону № 2939-VI встановлено, що запитувач має право оскаржити, зокрема: відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Разом з тим, в п. 1 Постанови Пленум Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" зазначено, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).
Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною.
Велика палата Європейського суду з прав людини у рішенні від 8 листопада 2016 року у справі "Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary" (заява № 18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин. Для цього, серед критеріїв, має бути оцінено чи є інформація готовою та доступною. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання та обробки даних.
З наведеного слід дійти висновку, що запитувана інформація повинна бути готовою та доступною, міститься, принаймні, в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 22 Закону № 2939-VI відмова в задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою, тобто у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав обмеження у доступі, наведених у пунктах 1-3 частини другої статті 6 Закону.
За приписами частини сьомої статті 6 Закону № 2939-VI обмеженню в доступі підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої не обмежений.
Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
За приписами пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону № 2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Так, позивач звернувся із вищевказаним запитом до відповідача з метою отримання копії листа в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області Коптєва Ю.А. про повернення цивільної справи №611/476/24 та розпорядження в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області від 30.05.2024 за №01-05/10.
Обґрунтовуючи відмову у наданні інформації відповідач зазначив, що положення Закону України "Про доступ до публічної інформації" не поширюються на доступ до інформації або процесуальних документів, одержаних у ході судового провадження, адже порядок їх отримання встановлений процесуальним законом.
Відповідач стверджував те, що інформація, створена під час судового провадження, в якому особа є учасником справи, не є публічно інформацією, визначеною Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Також зазначив у відзиві, що інформація щодо руху справи, яка оновлюється і є доступною та публічною, міститься на сайті Барвінківського районного суду Харківської області. Крім того, ОСОБА_1 має зареєстрований електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно - телекомунікаційній системі, що, відповідно до закону забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи. Вказує, що розпорядження голови Барвінківського районного суду Харківської області створене відповідно до вимог ч.4 ст. 31 ЦПК України, згідно якої передача справи з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі розпорядження голови суду на розгляд суду, найбільш територіально наближеного до цього суду. А отже, твердження ОСОБА_1 щодо того що отримання його копії здійснюється відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» є хибними.
Так, згідно із пунктами 4.1-4.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" процесуальні закони (Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України) регламентують спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників відповідних процесів до інформації, створеної (одержаної) у ході (досудового) судового провадження.
Доступ осіб, які беруть участь у розгляді справи, та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов`язки, до інформації, створеної (одержаної) у ході судового провадження, до судових рішень забезпечується у порядку, встановленому процесуальним законодавством, з урахуванням передбачених нормами Закону України "Про доступ до судових рішень" особливостей.
Звернення особи стосовно судового розгляду справи, у якій вона бере участь, належить адресувати до суду як суб`єкта процесуальних правовідносин на підставі процесуального законодавства, а не до суду (керівництва суду) як установи, який у разі отримання такого запиту повинен відмовити у його задоволенні, оскільки не володіє і не зобов`язаний володіти запитуваною інформацією (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).
Так, відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.
Згідно із абзацом 24 Розділу І наказу Державної судової адміністрації України № 814 від 20 серпня 2019 року "Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України" (далі - Інструкція) судова справа - позовні заяви, заяви, скарги, справи, матеріали кримінального провадження, подання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду й можуть бути предметом судового розгляду, судові процесуальні документи, що виготовляються судом.
Інструкція визначає загальні правила ведення діловодства в місцевих та апеляційних судах України, регламентує порядок роботи з документами з моменту їх надходження чи створення до знищення в установленому порядку або передачі до державної архівної установи.
Згідно із абзацом 10 Розділу І Інструкції, документ - створена або отримана судом у процесі його діяльності інформація, зафіксована на матеріальному носії, основною функцією якого є зберігання і передача її у часі й просторі.
Відповідно до абзацу 24 Розділу І Інструкції справи видаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією судді (судді-доповідача), або голови суду, або заступника голови суду, або секретаря відповідної судової палати на підставі письмової вимоги (заяви).
Відповідно до розділу 17, 18 Інструкції, організаційно-розпорядчими документами суду визначаються питання інформаційно-правової роботи в суді, порядок подання внутрішніх документів керівництву суду.
Організаційно-розпорядчі документи суду (накази і розпорядження керівництва суду) реєструються канцелярією (відповідальним працівником або відповідним структурними підрозділом).
Документування управлінської інформації суду полягає у створенні документів, що спрямовані на вирішення управлінських рішень.
Наказ - розпорядчий документ, який видає керівництво суду на правах єдиноначальності та в межах своєї компетенції, обов`язковий для виконання підлеглими. Накази підписуються керівництвом суду, а за його відсутності - особою, яка виконує його обов`язки, та реєструються в АСДС.
Роздрукований на бланку встановленої форми проєкт наказу (розпорядження) та додатки до нього візуються працівником, що створив документ, керівником структурного підрозділу, в якому його створено та посадовими особами суду, які визначені у проекті документа як виконавці завдань та подаються на підпис.
Так, у позовній заяві позивач стверджував, що запитуване розпорядження в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області від 30.05.2024 за №01-05/10 в матеріалах справи №611/476/24 відсутнє, однак, відповідач доказів зворотнього до суду не надав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що суттєвою ознакою публічної інформації є насамперед її попередня фіксація на будь-яких носіях, але відповідач не надав до суду доказів, що запитувані розпорядження та лист або не перебувають у володінні останнього, або вказані документи не були створені в процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством.
З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції що інформація, про надання копії листа в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області Коптєва Ю.А. про повернення цивільної справи №611/476/24 та розпорядження в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області від 30.05.2024 за №01-05/10 не є інформацією створеною (одержаною) у ході судового провадження в рамках розгляду цивільної справи № 611/476/24 та не є процесуальними документами в розумінні ЦПК України та Інструкції, а є організаційно-розпорядчою документацією - уніфікованої підсистеми управлінської документації, що забезпечує організацію процесів управління та управлінської роботи в суді, в даному випадку - щодо передачі адміністративної справи до іншого суду.
Аналізуючи з раніше викладеними нормами законодавства надану відповідачем відповідь, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Барвінківський районний суд Харківської області фактично здійснив розгляд запиту ОСОБА_1 відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян", зробивши помилковий висновок, що запитувані документи не є публічною інформацією в розумінні Закону України "Про публічну інформацію".
Враховуючи висновки суду, під час розгляду даної справи, про належність листа в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області Коптєва Ю.А. про повернення цивільної справи №611/476/24 та розпорядження в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області від 30.05.2024 за №01-05/10 до публічної інформації, відповідач повинен був надати запитувані документи позивачеві відповідно до вимог Закону України "Про публічну інформацію".
Таким чином, відповідачем порушено право позивача на отримання належної відповіді на звернення, зокрема, не розгляду питання стосовно листа в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області Коптєва Ю.А. про повернення цивільної справи №611/476/24 та розпорядження в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області від 30.05.2024 за №01-05/10.
Враховуючи, що повноваження Барвінківського районного суду Харківської області щодо надання інформації та документи зазначені у запиті про доступ до публічної інформації є дискреційними повноваженнями такого органу державної влади, тобто відносяться до його виключної компетенції, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобов`язання Барвінківського районного суду Харківської області повторно розглянути запит про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 від 25.07.2024 (вх.№03-05/М-18/24), з урахуванням висновків суду.
Посилання апелянта на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі №580/6456/22 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2023 року у справі №580/2605/22 не є релевантними, адже вони не стосуються предмета спору щодо розгляду запиту відповідно до Закону України "Про звернення громадян".
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Барвінківського районного суду Харківської області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 по справі №520/20985/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.В. Присяжнюк