УХВАЛА 
04 лютого 2025 року 
м. Київ
справа № 761/12169/24
провадження № 61-990ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 серпня 2024 рокута постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: акціонерне товариство «Одесагаз», Національна комісія, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Антимонопольний комітет України, про захист прав споживача,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: АТ «Одесагаз», Національна комісія, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Антимонопольний комітет України, про захист прав споживача шляхом визнання безпідставним та скасування боргу у розмірі 1 443,86 грн за надлишково нарахований відповідачем об`єм природнього газу в розмірі 181,46 м3 за травень 2022 року, зобов`язання відповідача списати вказаний борг, стягнення витрат на оплату послуг поштового зв`язку у розмірі 199,00 грн та стягнення моральної шкоди у розмірі 8 000,00 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 серпня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано борг у сумі 1 443,86 грн за надлишково нарахований відповідачем об`єм природного газу в розмірі 181,46 м3 за травень 2022 року нарахованим безпідставно, зобов`язано відповідача списати з особового рахунку позивача заборгованість в розмірі 1 443,86 грн, стягнуто моральну шкоду в розмірі 1 400,00 грн, у задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року апеляційну скаргу представника ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 серпня 2024 року залишено без змін. 
У касаційній скарзі, поданій 23 січня 2025 року через підсистему «Електронний Суд», ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» просить скасуватирішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 серпня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
23 січня 2025 року  ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду клопотання, в якому просить відмовити у відкритті касаційного провадження з підстав, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.
Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), гарантує право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяє стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, забезпечує суспільний інтерес в єдності судової практики й розвитку права.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
Відповідно до чинної редакції пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на час подання позову ціна позову становила двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Предметом позову у цій справі є вимоги про захист прав споживача шляхом визнання безпідставним і списання боргу на суму 1443,86 грн, стягнення витрат на оплату послуг поштового зв`язку у розмірі 199,00 грн, стягнення моральної шкоди у розмірі 8 000,00 грн.Отже ціна позову у цій справі не перевищує шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб                                                (60 х 3 028 грн = 181 680 грн). Оспорювана заявником у касаційному порядку сума складає 2 843,86 грн. 
Ця справа не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України. 
Враховуючи наведене, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.
У касаційній скарзі ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» зазначає, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Також посилається на те, що заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи. Крім того вказує, що ця справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника, оскільки заявник є найбільшим постачальником природнього газу для побутових споживачів, а висновки судів попередніх інстанцій ставлять під загрозу інтереси постачальників природнього газу, оскільки стосуються діяльності інших суб`єктів господарювання - операторів газорозподільних систем, у діяльність яких ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» не наділене повноваженнями втручатися, що також робить неможливим виконання оскаржуваних рішень.
Верховний Суд, взявши до уваги ціну позову, оспорювану заявником суму                            2 843,86 грн й предмет позову, складність справи, встановлені судами обставини, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.
Незгода заявника з висновками судів, зробленим на підставі наданих сторонами доказів у їх сукупності, не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики. Суд касаційної інстанції не наділений компетенцією здійснювати переоцінку доказів Також заявником не доведено, що ця справа має виняткове значення для нього та становить значний суспільний інтерес.
Посилання заявника на підпункт б) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України слід визнати безпідставними, враховуючи те, що заявник зазначає, що між сторонами відсутні інші судові справи.
Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у цій справі могли б підлягати касаційному оскарженню, не встановлено Верховним Судом. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» подало касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити. 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоютовариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 серпня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: акціонерне товариство «Одесагаз», Національна комісія, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Антимонопольний комітет України, про захист прав споживача.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                           Є. В. Синельников
                                                                                                  О. М. Осіян
                                                                                                  В. В. Шипович