ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/15855/22                                                                   Головуючий у 1 інстанції: Головань О.В.
                                                                               Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 січня 2025 року                                                                                           м. Київ
             Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Ганечко О.М.
                                                                 Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 розрахувати коефіцієнт заробітної плати для перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати до 01.07.2000, відповідно до довідок про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, виданих ТОВ "Рембудсервіс" від 20.05.2015 року № 3, та ЗАТ "Київтелемережа", починаючи з 01.06.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розрахувати коефіцієнт заробітної плати для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати до 01.07.2000, відповідно до довідок про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, виданих ТОВ "Рембудсервіс" від 20.05.2015 року № 3, та ЗАТ "Київтелемережа", починаючи з 01.06.2020 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2022 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі. На виконання вимог ч. 6 ст. 170 КАС України, роз`яснено позивачу, що спір у заявленій редакції не підлягає розгляду за правилами позовного провадження КАС України, тоді як може бути предметом розгляду в порядку ст. 382, 383, 287 КАС України.
Не погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Згідно ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції вказав, що, звертаючись з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.04.2022 р., позивач посилається на порушення законодавства, допущені при перерахунку пенсії на підставі вказаного судового рішення, оскільки, вважає, що перерахунок пенсії робиться з моменту подачі заяви про перерахунок пенсії, а тому, просить перерахувати пенсію з урахуванням довідок про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, виданих ТОВ "Рембудсервіс" від 20.05.2015 року № 3, та ЗАТ "Київтелемережа", починаючи з 15.06.2020 року.
Тобто, на переконання суду першої інстанції, предметом оскарження при зверненні до суду з позовом у справі №640/15855/22 фактично є дії/бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.06.2021 р. у справі №640/21251/20.
При цьому, суд першої інстанції зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, з огляду на наступне.
Так, частиною 1 статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Частинами другою та четвертою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.
Згідно положень частин 1-2 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.
Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.
Матеріали справи свідчать, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2021 року у справі №640/21251/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у розрахуванні коефіцієнту заробітної плати для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати до 01.07.2000 відповідно до довідок про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, виданих ТОВ «Рембудсервіс» від 20.05.2015 року № 3, та ЗАТ «Київтелемережа». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розрахувати коефіцієнт заробітної плати для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати до 01.07.2000 відповідно до довідок про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, виданих ТОВ «Рембудсервіс» від 20.05.2015 року № 3, та ЗАТ «Київтелемережа».
Як зазначає позивач, на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2021 року у справі №640/21251/20, відповідач провів перерахунок пенсії  з 21 жовтня 2021 року.
Підставою для звернення до суду з позовною заявою у даній справі №640/15855/22 стала відмова Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії з моменту звернення за перерахунком - 15 червня 2020 року.
Колегія суддів зазначає, що в межах розгляду справи  № 640/21251/20 судом не вирішувалось питання щодо дати, з якої підлягає здійсненню перерахунок пенсії ОСОБА_1 .
Вищевказане підтверджується тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зверталось до Окружного адміністративного суду міста Києва в межах справи №640/21251/210 із заявою, в якій просило суд роз`яснити судове рішення в частині дати, з якої зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії.
Однак, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 02 грудня 2021 року у справі № 640/21251/20 у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про роз`яснення судового рішення - відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, ухвалюючи рішення у справі судом не вирішувалось питання щодо дати, з якої підлягає здійсненню перерахунок пенсії. Спірною була відмова відповідача у розрахуванні коефіцієнту заробітної плати для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати до 01.07.2000 відповідно до довідок про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, виданих ТОВ «Рембудсервіс» від 20.05.2015 року №3 та ЗАТ «Київтелемережа».
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції у даній справі №640/15855/22 дійшов помилкового висновку про необхідність звернення ОСОБА_1 із заявою в порядку судового контролю, оскільки, як встановлено вище, питання щодо дати, з якої підлягає здійсненню перерахунок пенсії позивача, у межах справи № 640/21251/20 судом не вирішувалось.
Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 №3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі Bellet v. France, Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа Мушта проти України).
У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу слід передати на розгляд суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись статтями ст.ст. 241, 242, 243, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2022 року скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      Вівдиченко Т.Р.          

Судді                                                                                           Ганечко О.М.

                                                                                                    Кузьмишина О.М.