П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/2493/23-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Левицький Василь Костянтинович 
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
02 січня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Захід" до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови, 
В С Т А Н О В И В :
в квітні 2023 року позивач, приватне підприємство “Захід”, звернулося в суд з позовом, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2022/000104/2 від 12.10.2022;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2022/001094 від 12.10.2022.
Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 05.06.2024 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що позивачем разом з митною декларацією до митного органу подано усі належні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару. Натомість, відповідачем усупереч обов`язку, встановленого ч. 2 ст. 77 КАС України, у ході розгляду судом цієї справи не наведено належного обґрунтування прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що надані позивачем документи не спростовують розбіжності виявлені митним органом, що викликало у митного органу обґрунтовані сумніви щодо повноти, правильності та коректності інформації, зазначеної у вказаних документах. 
Зазначив про те, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовано у зв`язку з відсутністю інформації у митного органу щодо операцій імпорту в Україні ідентичних товарів. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовано у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо оформлення подібних (аналогічних) товарів. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не був використаний у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо основи для віднімання. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не був використаний у зв`язку із відсутністю в митного органу основи для додавання вартості. Таким чином, митну вартість обґрунтовано визначено за резервним методом.
Вважає завищеними витрати на надану правову допомогу в суді першої інстанції є завищеними, оскільки позивачем подано до суду п`ять позовів в яких оскаржуються рішення про коригування митної вартості товарів та використовується одна і таж судова практика.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що митному органу було надано усі належні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару.
На підтвердження переліку і ціни наданих адвокатом позивачу у цій справі правничих послуг на стадії апеляційного розгляду у розмірі 5000,00 грн., які вимушено поніс ПП "Захід", представником позивача долучено договір про внесення змін №2/АП до додаткової угоди №КМВ-01/22-23 від 27.03.2023; рахунок №КМВ/600-2493/02 від 13.09.2023; платіжна інструкція №987 від 13.09.2024 про сплату адвокату гонорару в сумі 5000,00 грн; детальний опис наданих послуг від 13.09.2024.
В запереченнях на надану правову допомогу в суді апеляційної інстанції Чернівецька митниця зазначає, що представником позивача надано копію Детального опису наданих послуг у справі №600/2493/23 про надані послуги у зв`язку з розглядом справи №600/2493/23 в Сьомому апеляційному адміністративному суді від 13.09.2024 (далі - Опис), що потребує детального аналізу та критичної оцінки. 
Так у п. 2 Опису зазначено послугу «Підготовка та подання заяви від 10.09.2024 про обставини подання відзиви (статус в е-кабінеті «помилка відправлення)». Включення вказаної послуги до Опису, на думку митниці, є не припустимим з огляду на те, що необхідність вчинення представником позивача вказаних дій не спричинено ні процесуальною поведінкою відповідача, ні іншими залежними від відповідача причинами.
Вважає, що заявлений розмір витрат 5000грн. за вказаний обсяг наданих в суді апеляційної інстанції послуг не співмірний ні зі складністю справи, ні зі значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП "Захід" (код ЄДРПОУ 32333300) зареєстроване як юридична особа 22.01.2003.
09.10.2022 з метою митного оформлення товару: "дзеркала скляні, без рам, не оброблені оптично, без конструктивних особливостей у листах товщиною 4 мм, розміром 3210х2250 м, марки MIRROR, позивачем подано митному органу електронну митну декларацію №UA408020/2022/046359, згідно з якою вартість ввезеного позивачем на митну територію України товару складає 14581,51 доларів США за курсом валюти 36,5686 грн (а.с. 44).
До електронної митної декларації №UA408020/2022/046359 від 09.10.2022, разом з декларацією було надано до митного органу такі документи:
- пакувальний лист №0000115133 від 04.10.2022;
- рахунок-фактура (інвойс) №0000115133 від 04.10.2022;
- автотранспортна накладна №355215 від 04.10.2022;
- некласифікований комерційний документ – комерційна пропозиція б/н від 27.09.2022;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №366 від 25.08.2022;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №367 від 29.08.2022;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №369 від 31.08.2022;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1542 від 05.10.2022;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №151022/2 від 05.10.2022;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 27.11.2020;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 25.11.2021;
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 18.04.2022;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) №TGBZ-061218 від 06.12.2018;
- договір (контракт) про перевезення №1/18/04 від 18.04.2022;
- декларація – інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером №0000115133 від 04.10.2022;
- декларація якості від 20.04.2022;
- лист покупця №04/10-22 від 04.10.2022;
- заява щодо тимчасового вивезення від 20.04.2022;
- копія митної декларації країни відправлення №22BG004011AA916365 від 05.10.2022;
- митна декларація, за якою відмовлено у випуску товарів № №UA408020.2022.045521 від 09.10.2022;
- декларація митної вартості б/н від 09.10.2022 (а. с. 43).
ПП "Захід" додатково було надано митному органу: комерційну пропозицію від 27.09.2022 б/н, лист ПП “Захід” від 10.10.2022 №10-10/3, прибуткову накладну від 06.10.2022 № ПН-0001042, прайс-лист від 27.09.2022 б/н, експертний висновок від 11.10.2022 №120-0340, лист ПП “Захід” від 11.10.2022 №11-10/3, лист ПП “Захід” від 12.10.2022 №12-10/3 та копію МД №UA500370/2022/005318 від 08.10.2022.
Однак відповідачем вказані документи не взяті до уваги, оскільки вони не спростовують зазначені митним органом розбіжності.
З митної декларації №UA408020/2022/046359 від 09.10.2022 та картки відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2022/001094 від 12.10.2022 видно, що вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
За результатом перевірки митної декларації, а також інших документів, посадовою особою митного органу складена картка відмови в митному оформлені №UA408020/2022/001094 від 12.10.2022 у прийнятті митної декларації (а.с. 43).
Неподання документів, що витребовував відповідач на спростування сумнівів митного органу щодо митної вартості товару, яку визначив декларант, стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
За результатами розгляду митної декларації, Чернівецькою митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2022/000104/2 від 12.10.2022 (а.с. 42).
Вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, згідно ч.2 ст.1 Митного кодексу України (далі - МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Приписами статті 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.
За приписами частин 1 та 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Отже, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14 та від 17.06.2022 у справі № 826/11710/17.
Як встановлено судом першої інстанції, 09.10.2022 позивач подав до Чернівецької митниці Держмитслужби України електронну митну декларацію №UA408020/2022/046359 з метою митного оформлення товару: дзеркала скляні, без рам, не оброблені оптично, без конструктивних особливостей у листах товщиною 4 мм, розміром 3210х2250 м, марки MIRROR, згідно з якою вартість ввезеного позивачем на митну територію України товару складає 14581,51 доларів США за курсом валюти 36,5686 грн (а. с. 44).
На виконання вимог, передбачених ст. 53 МК України, разом з вказаною декларацією декларантом було надано до митного органу вищезазначені документи, які підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2022/001094 від 12.10.2022.
При перевірці поданих документів посадовою особою митниці встановлено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:
- відповідно до п.2.1 контракту від 06.12.2018 №TGBZ-061218 всі ціни на товари оговорюються у Пропозиціях продавця. Згідно п.3.2 контракту поставка товару здійснюється партіями, сформованими на підставі Замовлень покупця. Зазначені документи до митного оформлення не надано;
- в гр.70 платіжних доручень від 25.08.2022 №366, від 29.08.2022 №367 та від 31.08.2022 №369 зазначено лише номер контракту від 06.12.2018 №TGBZ-061218, загальна сума оплати становить 2250000 грн. При цьому, вартість здійсненої поставки складає 14581,51 грн. Таким чином, здійснений платіж не підтверджує оплату даної партії товару.
У зв`язку з цим, відповідачем з посиланням на ч. ч. 2-3 ст. 53 МК України, п. 1 ч. 5 ст. 54 МК України, що позиціонується з положеннями статті 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (для підтвердження даних щодо виробника товару та ціни).
- каталоги, прайс-листи виробника товару зовнішньоекономічного договору для підтвердження вартості товару та умов поставки;
- виписку з бухгалтерської документації для підтвердження оплати товару.
Також повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження митної вартості товару.
За результатом розгляду митної декларації та поданих декларантом документів, Чернівецькою митницею винесено Рішення про коригування митної вартості товарів UA408000/2022/000104/2 від 12.10.2022 та Картку відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2022/001094 від 12.10.2022.
Разом з тим, зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів видно, що декларантом додатково було надано: комерційну пропозицію від 27.09.2022 б/н, лист ПП “Захід” від 10.10.2022 №10-10/3, прибуткову накладну від 06.10.2022 № ПН-0001042, прайс-лист від 27.09.2022 б/н, експертний висновок від 11.10.2022 №120-0340, лист ПП “Захід” від 11.10.2022 №11-10/3, лист ПП “Захід” від 12.10.2022 №12-10/3 та копію МД №UA500370/2022/005318 від 08.10.2022, які не взяті до уваги, оскільки, на думу відповідача, не спростовують зазначені у вказаному рішенні розбіжності та не підтверджують заявлену митну вартість.
Дослідженням рішення про коригування митної вартості товарів встановлено, окрім наведених вище обставин, що заявлена митна вартість товарів не може бути визнана митним органом. Відбулась процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення спірної вартості товарів. В митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому, відповідно до ст. ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до ст. ст. 62, 63 МК України методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Було обрано метод визначення митної вартості – резервний. За основу для визначення митної вартості взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість товару МД №UA209170/2022/74672 від 26.09.2022 “Дзеркала скляні, одна із сторін покрита сріблом, без рам в листах - розміром 3210x2250x4 мм, 2022.30 m2”, рівень митної вартості 1,12 USD/кг.
Висновок: подання нової митної декларації за ціною товарів, зазначених в Рішенні про коригування митної вартості.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції стосовно розбіжностей, про які зазначено в оскаржуваному рішенні про корегування митної вартості товарів, що загальна сума оплати становить 2250000 грн. При цьому, вартість здійсненої поставки складає 14581,51 грн. Таким чином, здійснений платіж не підтверджує оплату даної партії товару, колегія суддів враховує наступне.
Так, 06.12.2018 між Тракія Глас Болгарія ЄAT / Trakya Glass Bulgaria EAD, як продавцем, та ПП “Захід”, як покупцем, укладено контракт на продаж №TGBZ-061218 (а.с. 12 - 15).
За умовами контракту продавець зобов`язується відвантажити товари на умовах FOB Варна (Інкотермс-2010) або іншими базисами, зазначеними в інвойсах (пункту 1.1; 3.1) з оплатою із відстроченням платежу на протязі 120 днів після відвантаження товару у порту або мірі реалізації (пункт 4.1), із застосуванням банківської гарантії ПАТ “Укрексімбанк” на суму 700 000,00 (сімсот тисяч) дол. США, яка авізована ING Bank Bulgaria (розділ 10).
Пунктом 2.2 Контракту визначено, що у вартість товару включені вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на завантаження, вивантаження та обробку товарів.
Згідно пункту 3.2 Контракту поставка товару здійснюється партіями, сформованими на основі замовлень покупця, а згідно пункту 1.2 Контракту кількість кожної партії товару, що поставляється згідно цього контракту, повинна бути визначена у інвойсах правця в метрах квадратних.
Додатковими угодами від 12.12.2019, 27.11.2020, 25.11.2021, 18.04.2022 сторони, зокрема: домовились про право покупцю здійснювати передоплату за товар; пролонгували Контракт до 31.12.2023; змінили вимоги щодо строку дії банківської гарантії (останній строк - до 31.12.2023); збільшили загальну вартість Контракту (до 35000000 дол. США); порядок використання “Зворотної тари”; вирішили застосовувати правовий режим ввезення у рамках торгівельної операції Додатку В.3 до Конвенції про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року (“Стамбульська конвенція”) (а.с. 16 -18).
ПП “Захід” здійснено попередню оплату за Контрактом згідно з платіжними дорученнями в іноземній валюті: № 366 від 25.08.2022 на суму 550000,00 дол. США, № 367 від 29.08.2022 на суму 750000,00 дол. США, № 369 від 31.08.2022 на суму 950000,00 дол. та у загальному розмірі становить 2250000 дол. США (а.с. 19, 20, 21).
Trakya Glass виставила інвойс №0000115122 від 04.10.2022 продавцем виставлено рахунок на оплату за товар дзеркала 4 мм. (3210*2250 мм.) на загальну суму 14581,51 доларів США (2144,34 кв.м. * 6,80 дол. США (ціна з кв.м.) (а.с. 56).
Аналогічна вартість товару зазначена продавцем Trakya Glass Bulgaria EAD у митній декларації країни відправлення - №22BG004011AA916365 від 05.10.2022 на суму 14581,51 дол. США.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано погодився із позицією позивача про обґрунтованість зазначення ним у МД вартості товару "дзеркала скляні, без рам, не оброблені оптично, без конструктивних особливостей у листах товщиною 4 мм, розміром 3210х2250 м, марки MIRROR, саме згідно остаточної вартості конкретного постачання вказаної в інвойсі.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції стосовно розбіжностей, про які зазначено в оскаржуваному рішенні про корегування митної вартості товарів щодо ненадання позивачем до митного оформлення пропозицій продавця та замовлень покупця, колегія суддів враховує, що згідно умов контракту всі ціни на товари обумовлюються в пропозиціях продавця та зазначаються у доларах США, а поставка товару здійснюється партіями, сформованими на основі замовлень покупця. Тобто, умовами договору не встановлено окремої письмової форми для пропозицій продавця або ж для замовлення покупця, як і не вказано що такі документи є невід`ємною частиною Контракту або ж є обов`язковими для формування вартості товару.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції стосовно розбіжностей, про які зазначено в оскаржуваному рішенні про корегування митної вартості товарів про зазначення у платіжних дорученнях, наданих на підтвердження митної вартості ввезених товарів лише номеру контракту, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки відповідачем в оскаржуваному рішенні жодним чином не обґрунтовано як саме посилання в платіжних доручень лише на номер контракту впливає на визначення митної вартості ввезеного товару.
При цьому, згідно картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення позивачем до митного оформлення надавалися Додаткові угоди від 12.12.2019, 27.11.2020, 25.11.2021, 18.04.2022, згідно яких сторони, зокрема: домовились про право покупцю здійснювати передоплату за товар.
Таким чином, умови Контракту та додаткових угод передбачають різні варіанти оплати товару: на умовах відстрочення платежу до 120 днів (п. 4.1.), на строк 180 днів на умовах банківської гарантії (розділ 10); по передоплаті (додаткова угода від 12.12.2019).
Слід також враховувати, що декларант долучив до МД експертний висновок, згідно яким вартість дзеркала 4 мм відповідає ринковій ціні (діапазон від 3 до 8 дол. США за 1 кв.м).
Крім того, в оскаржуваному рішенні зазначено, що за основу для визначення митної вартості взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість у МД №UA209170/2022/74672 від 26.09.2022, яка не стосується даної справи (в даному випадку позивачем було подано ЕМД №UA408020/2022/046359 від 09.10.2022), яка згідно оскаржуваної картки відмови №UA408020/2022/001094 від 12.10.2022 не надавалася позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товарів.
Натомість, відповідачем усупереч обов`язку, встановленого ч. 2 ст. 77 КАС України, у ході розгляду судом цієї справи не наведено належного обґрунтування використання саме вказаної митної декларації для визначення митної вартості ввезеного позивачем товару, що свідчить про недоведеність відповідачем правомірності прийняття оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товару.
Поряд з цим, позивачем разом з митною декларацією до митного органу подано усі належні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, та, відповідно свідчить про безпідставність висновку відповідача, що надані позивачем документи містять розбіжності і не підтверджують заявлену за ціною договору митну вартість товару.
Крім того, на виконання ч. 3 ст. 53 МК України приватним підприємством “Захід” на підтвердження заявленої митної вартості товару додатково було надано митному органу комерційну пропозицію від 27.09.2022 б/н, лист ПП “Захід” від 10.10.2022 №10-10/3, прибуткову накладну від 06.10.2022 № ПН-0001042, прайс-лист від 27.09.2022 б/н, експертний висновок від 11.10.2022 №120-0340, лист ПП “Захід” від 11.10.2022 №11-10/3, лист ПП “Захід” від 12.10.2022 №12-10/3 та копію МД №UA500370/2022/005318 від 08.10.2022.
Також, відповідно до листа позивач повідомив начальнику Чернівецької митниці, що ним були надані документи, які підтверджують митну вартість товару по ЕМД №UA408020/2022/046359 від 12.10.2022. Інших документів, що підтверджують митну вартість товару по даній МД надати не має можливості.
З аналізу оскаржуваного рішення встановлено, що відповідачем застосовано резервний метод визначення митної вартості без обґрунтування неможливості застосування кожного із попередніх методів.
Тобто, працівники митного органу протиправно не застосували перший метод визначення митної вартості товару – за ціною угоди та визначили митну вартість товарів за резервним методом.
Жодних доказів на підтвердження реальності проведення процедури консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів відповідачем в ході судового розгляду не надано.
Водночас, формальне посилання митного органу в рішенні на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.05.2022 у справі №809/506/17 та від 14.06.2022 у справі №809/257/17, яку суд враховує в силу ч. 5 ст. 242 КАС України.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2022/000104/2 від 12.10.2022 є протиправним, тому наявні підстави і для скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2022/001094 від 12.10.2022.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, а саме щодо витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з ч. 1- 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч. 5, 7 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації виключно стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Разом з тим, у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Також слід враховувати, що відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як встановлено судом першої інстанції, на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 02.09.2022; додаткова угода №КМВ-01/22-23 від 27.03.2023 до договору про надання правничої допомоги від 02.09.2022; договір від 22.05.2023 про внесення змін до додаткової угоди №КМВ-01/22-23 від 27.03.2023; рахунок №КМВ/600-2493/01 від 12.06.2023; платіжна інструкція №4934 від 12.06.2023 про сплату адвокату гонорару в сумі 15000,00 грн; детальний опис наданих послуг № 600/2493/23-а (а.с. 139 - 147).
Отже, матеріали справи містять докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу.
При цьому, як видно із матеріалів справи, відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України, дана справа є незначної складності, розглядалася без участі сторін у порядку письмового провадження.
Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що визначений позивачем розмір понесених судових витрат на правничу допомогу не співмірний із складністю справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи. При цьому, дана справа, і остання не характеризується наявністю виключної правової проблеми, по аналогічних правовідносинах наявна численна судова практика, а відтак заявлений розмір витрат на правничу допомогу є явно завищеним, тому враховуючи наведені обставини, а також фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність справи, розумно обґрунтованими є заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача у розмірі 10000 грн.
Слід також зазначити, що на підтвердження переліку і ціни наданих адвокатом позивачу у цій справі правничих послуг на стадії апеляційного розгляду  у розмірі 5000,00 грн., які вимушено поніс ПП "Захід", представником позивача долучено договір про внесення змін №2/АП до додаткової угоди №КМВ-01/22-23 від 27.03.2023; рахунок №КМВ/600-2493/02 від 13.09.2023; платіжна інструкція №987 від 13.09.2024 про сплату адвокату гонорару в сумі 5000,00 грн; детальний опис наданих послуг від 13.09.2024.
Враховуючи викладене, керуючись наведеними вище положеннями КАС, просив долучити це клопотання і додатки до неї до матеріалів цієї справи і, за умови відмови у задоволені поданої відповідачем апеляційної скарги, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, у сумі 5000,00 грн
В запереченнях щодо клопотання щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача зазначає, що аналіз чинної та актуальної судової практики, яка у великій кількості наявна у Єдиному державному реєстрі судових рішень саме у даній категорії спорів, у відповідача відсутні підстави вважати що вказана судова практика у поданому адвокатом до суду апеляційної інстанції документі потребувала значного часу для адвоката під час підготовки під час підготовки відзиву на апеляційну скаргу у даній справі. 
Водночас, Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої винесено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Так, під час апеляційного розгляду справи, адвокатом по суті було підготовлено та подано відзив на апеляційну скаргу за практикою Верховного Суду, яка є поширеною, а отже правовий аналіз апеляційної скарги відповідача не вимагав у адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи, а час в кількості 2,7 годин є значно завищеним та не співмірний із обсягом виконаної роботи.
Враховуючи критерій реальності адвокатських витрат та критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, колегія суддів вважає необґрунтованою оплату адвоката за написання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 5000 грн, яку необхідно зменшити до 1500 грн.
З урахуванням обставин справи, а саме: виходячи з обсягу та характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо); кількості сторін та відсутності інших учасників у справі; виходячи з фактично витраченого представником позивача часу (написання відзиву на апеляційну скаргу), колегія суддів вважає, що розмір вартості наданих послуг в суді апеляційної інстанції є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а відтак, вимоги про відшкодування 5000,00 грн як витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції є необґрунтованими, тому з урахуванням фактичного обсягу виконаної роботи та її складності, вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці у розмірі 1500,00 грн.
Зважаючи на вищевикладене, наявні підстави для часткового задоволення клопотання та стягнення на користь приватного підприємства "Захід" судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Чернівецької митниці залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року - без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці на користь приватного підприємства "Захід" витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот гривень) грн. 00 коп. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.