Номер провадження: 22-ц/813/1023/25 
Справа № 511/2469/23
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2025 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Бобровської І.В. 28 грудня 2023 року у м. Роздільна Одеської області, -
встановила:

У серпні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява обґрунтована тим, що 22.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №18780-12/2021, який підписано електронним підписом Позичальника. 13.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір Факторингу №13012023, у відповідності до Умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договорі факторингу №13012023 від 13.01.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11687,50 грн., з яких: 5000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 6687,50 грн. – сума заборгованості за відсотками.
31.01.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №0938143211, який підписано шляхом підписання Акцепт оферти від 31.01.2022 року на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту 0938143211 від 31.01.2022 року та отримання кредиту згідно Заявки – анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису Позичальника. 24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №24/11-22, у відповідності до Умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» Права Вимоги до Боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 року до Договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 43020,00 грн., з яких: 9000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 34020,00 грн. – сума заборгованості за відсотками.
06.02.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитним договір №2813716703/767232, підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 12.08.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №12082022, у відповідності до Умов якого ТОВ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Європейська кредитна група» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 12.08.2022 року до Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 12172,00 грн., з яких: 4000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 8172,00 грн. – сума заборгованості за відсотками.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 12.08.2022 року, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.
У зв`язку із викладеним, представник позивача просив суд: стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 18780-12/2021 у розмірі 11687,50 грн., за кредитним договором № 2813716703/767232 у розмірі 12172,00 грн., за договором позики №0938143211 у розмірі 43020,00 грн., а разом - 66879,50 грн., та судові витрати.
Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.12.2023 року позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» були задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість:
- за кредитним договором №18780-12/2021 у розмірі 11687,50 грн., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу – 5000,00 грн., суми заборгованості за відсотками – 6687,50 грн.;
- за договором позики №0938143211 у розмірі 43020,00 грн., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу - 9000,00 грн., суми заборгованості за відсотками – 34020,00 грн.;
- за договором позики №2813716703/767232 у розмірі 12172,00 грн., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу – 4000,00 грн., суми заборгованості за відсотками – 8172,00 грн.;
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши заборгованість за відсотками за кредитними договорами та зменшити судові витрати.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що нарахований позивачем розмір відсотків за трьома договорами є несправедливим, не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в договору такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує її права як споживача, а вимога позивача про стягнення суми заборгованості за відсотками є завищеною, не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. 
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №18780-12/2021.
З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №18780-12/2021 (далі Договір) (а.с.9).
Згідно п. 1.1 Договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Згідно п. 1.2 Договору, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 20.01.2022 року. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електрону комерцію» та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Відповідно до п. 1.3 Договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 456,25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,25% (процентів) на добу.
Відповідно до п. 1.6 Договору, Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.
Згідно п. 2.6 Договору, при надходженні до Товариства коштів для виконання зобов`язань Клієнта Товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: 1) у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу здійснюються повернення суми кредиту.
Згідно п. 4.3 Договору, у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 Договору, проценти передбачені в п. 1.3 Договору продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитним коштами, але в будь – якому випадку не більше 90 (дев`яносто) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання цього Договору.
Відповідно до Додаткової угоди №3 від 20.01.2022 року до Договору про надання фінансового кредиту №18780-12/2021 від 22.12.2021 року, сторони погодили відстрочити виконання зобов`язань за Договором на 7 днів, тобто до 2022-01-26. Будь – які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості Клієнта становить 6875,00 грн. (п.1) (а.с.13).
Відповідно до Додаткової угоди №3 від 26.01.2022 року до Договору про надання фінансового кредиту №18780-12/2021 від 22.12.2021 року, сторони погодили відстрочити виконання зобов`язань за Договором на 14 днів, тобто до 2022-02-08. Будь – які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості Клієнта становить 6812,50 грн. (а.с.14).
Згідно Додаткової угоди №3 від 10.02.2022 року до Договору про надання фінансового кредиту №18780-12/2021 від 22.12.2021 року, сторони погодили відстрочити виконання зобов`язань за Договором на 7 днів, тобто до 2022-02-16. Будь – які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості Клієнта становить 6937,50 грн. (а.с.15).
З інформаційної таблиці за вказаним кредитним договором вбачається, що загальні витрати за кредитом становлять 1875,00 грн., орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 6875,00 грн., реальна річна процентна ставка, відсотків річних становить 5404,23%.
Зі вказаною інформацією відповідачка ОСОБА_1 була ознайомлена, що підтверджується проставленням нею електронного цифрового підпису від 22.12.2021 року (W9698) (а.с.12).
ОСОБА_1 за кредитним договором №18780-2-2021 від 22.12.2021 року визнала заборгованість на суму 3087,50 грн., мотивуючи це частковим погашення заборгованості за вказаним кредитом – 20.01.2022 року на суму 1050,00 грн., 26.01.2022 року на суму 1750,00 грн. та 10.02.2022 року на суму 1050,00 грн.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що з розрахунку заборгованості за кредитним договором №18780-12-2021 дійсно вбачається, що 20.01.2022 року був здійснений платіж на суму 1050,00 грн., 26.01.2022 року в сумі 1750,00 грн., 10.02.2022 року в сумі 1050,00 грн.
Однак, як вбачається з умов Договору, при надходженні до Товариства коштів для виконання зобов`язань Клієнта Товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: 1) у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу здійснюються повернення суми кредиту.
Таким чином, вказана вище часткова сплата заборгованості була врахована у розрахунку заборгованості за кредитним договором та направлена на погашення заборгованості за процентами за користування кредитом, які відповідно до Умов Договору сплачуються в першу чергу, а лише після здійснюється повернення суми кредиту.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із доводами суду про необхідність задоволення позовних вимог за вказаним договором у повному обсязі.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за договором про надання позики №0938143211/2.
З пропозиції укласти Договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0938143211/2 від 31.01.2022 року (оферта) та надання кредиту згідно Заявки – анкети №4018000 від 31.01.2022 року вбачається, що ТОВ «Інфінанс» запропонувало ОСОБА_1 прийняти умови правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal +» та укласти за допомогою інформаційно – телекомунікаційної системи ТОВ «ІНФІНАНС», Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0938143211/2 від 31.01.2022 року та отримати в рамках договору кредит на загальну суму 9000,00 грн., строк користування 12 місяців дата першого платежу 02.03.2022 року, номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна номінальна ставка 638,75% (а.с.26).
З акцепт оферти від 31.01.2022 року на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0938143211/2 від 31.01.2022 року та отримання кредиту вбачається, що ОСОБА_1 підписала зазначений Договір 31.01.2022 року електронно-цифровим підписом (а.с.27).
Згідно Умов акцепт оферти, сума кредиту становить 9000,00 грн., строк користування кредитом становить 12 місяців, номінальна відсоткова ставка складає 1,75% за один календарний день користування кредитом, що застосовується за Умови дії Програми лояльності. Пільгова відсоткова ставка становить 1,75% за один день користування кредитом. Річна номінальна ставка становить 638,75% (а.с. 28).
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №0938143211/2 від 31.01.2022 року вбачається, що тіло кредиту становить 9000,00 грн., проценти складаються 34020,00 грн. (а.с.153-156).
Згідно паспорту споживчого кредиту (Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), загальні витрати за кредитом становлять 57646,00 грн., орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 66645,00 грн., реальна річна процентна ставка становить 16644,24%. (а.с.28).
Зі вказаними відомостями відповідачка ОСОБА_1 була ознайомлена, що підтверджується проставленням нею власного електронно-цифрового підпису від 31.01.2022 року (4w7u9e) (а.с.28).
ОСОБА_1 посилалась про те, що сума донарахованих позивачем процентів у розмірі 34020,00 грн. за користування позикою, які підлягають стягненню з неї, є неспівмірною, та правомірним буде стягнути 4725,00 грн., що складає 51% від суми заборгованості по кредиту, оскільки нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом в розмірі 34020,00 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів.
Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв вищевказані доводи відповідача, оскільки з умов Договору, з яким відповідачка була ознайомлена та підписала, тобто погодилась із його умовами вбачається, що номінальна відсоткова ставка за кредитом становить 1,75% за один календарний день користування кредитом.
Оскільки судом правильно встановлено обставини невиконання відповідачем умов кредитного договору та прострочення сплати обов`язкових платежів за кредитним договором, а також те, що процентна ставка та умови договору, реальна вартість кредиту була відома відповідачці на час підписання Договору, то розрахунок відсотків за користування кредитними коштами, здійснений відповідачем у розмірі 4725,00 грн., є безпідставним та не може бути прийнятий у якості належного доказу.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується із доводами суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог за вказаним договором у повному обсязі.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №2813716703/767232.
З Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №2813716703/767232 від 06.02.2022 року, вбачається, що ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 уклали індивідуальну частину договору про надання грошових коштів у позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту (а.с.43-44).
Згідно п. 1.1 Договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в межах суми 4000,00 грн., зазначеної клієнтом в заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 07.03.2022 року, дата надання кредиту 06.02.2022 року.
Згідно п.1.3 Договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована.
Відповідно до п. 1.4 Договору, Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом, Кредит надається без забезпечення у вигляді застави.
Відповідно до п. 1.8 Договору, стандартна процентна ставка для продукту «Миттєва позика» становить 2,5% на добу, для продукту «Дрібні покупки» - 3,5% на добу, річна відсоткова ставка – 912,50%.
З таблиці щодо інформації за кредитним договором вбачається, що процентна ставка відсотків річних становить 2,50% в день, річна відсоткова ставка – 912,50%. Тип процентної ставки – фіксований. Загальні витрати за кредитом становлять 750,00 грн., орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 1750,00 грн., реальна процентна ставка, відсотків річних становить 114432,08%.
Зі вказаною інформацією щодо умов кредитування відповідачка ОСОБА_1 була ознайомлена, що підтверджується проставленням електронно-цифрового підпису від 06.02.2022 року (R17527) (а.с.46).
Доводи представника відповідача про те, що зазначені кошти не були отримані відповідачкою ОСОБА_1 та що банком не було проведено відповідного платежу на перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, є безпідставними, оскільки відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг, повідомив про те, що на сайті Торговці через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція, дані транзакції: номер: 34415-99004-10004, сума – 4000,00 грн., дата та час проведення – НОМЕР_1 , код – 275194 (а.с.148).
Також судом першої інстанції вірно прийнято до уваги, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не отримала вищевказані грошові кошти, після укладення зазначеного договору останньою заявлено не було.
У зв`язку із викладеним, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог за вказаним кредитним договором у повному обсязі.
Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, а відтак, колегія суддів доходить висновку про те, що, акцептуючи пропозицію товариства ТОВ «Лінеура Україна» - Мельниченко Є.О. електронним цифровим підписом, відтвореним за допомогою одноразового ідентифікатора у договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2479627 від 17 жовтня 2021 року приєднався до Правил надання коштів у позику, визнав та погодився на запропоновані кредитором умови користування та порядок надання грошових коштів.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ст. 11 Закону).
Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між відповідачем ОСОБА_1 та первісними кредиторами не було б укладено.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18 та інших.
На підставі вищенаведених правових норм, беручи до уваги те, що зазначені вище кредитні договори та договір позики підписані відповідачем електронним підписом, наявність якого разом з електронними підписами первісних кредиторів підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, є доведеним факт укладення між сторонами кредитних договорів та договору позики, та про те, що позичальник ОСОБА_1 всі умови договорів цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та погодилась із тим, що сторони договорів діяли свідомо, були вільні в укладенні таких договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Таким чином, оскільки вказаний кредитний договір № 18780-12/2021, Договором позики №0938143211, Кредитний Договір №2813716703/767232, які підписані сторонами, є чинними, у встановленому законом порядку недійсним не визнавались, правильним є висновок суду про те, що між первісними кредиторами та ОСОБА_1 , як позичальником, виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.
Також з матеріалів справи вбачається, що:
12.08.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №12082022, у відповідності до Умов якого ТОВ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Європейська кредитна група» Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 12.08.2022 року до Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12172,00 грн., з яких: 4000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 8172,00 грн. – сума заборгованості за відсотками (а.с.47-50).
24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №24/11-22, згідно Умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» Права Вимоги до Боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 року до Договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 43020,00 грн., з яких: 9000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 34020,00 грн. – сума заборгованості за відсотками (а.с.34-36).
13.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір Факторингу №13012023, у відповідності до Умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. (а.с.16-18)
З реєстру боржників до Договорі факторингу №13012023 від 13.01.2023 року вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 11687,50 грн., з яких: 5000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 6687,50 грн. – сума заборгованості за відсотками (а.с.20,21).
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Отже, за змістом наведених вище положень закону, заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.
Колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції про те, що наявними у матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення ОСОБА_1 . Кредитного договору № 18780-12/2021, Договору позики №0938143211, Кредитного Договору №2813716703/767232, та факту існування заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів за вказаними договорами, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Безпідставними при цьому є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що нарахований позивачем розмір відсотків за трьома договорами є несправедливим, не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів, і передбачення в договору такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує її права як споживача, а вимога позивача про стягнення суми заборгованості за відсотками є завищеною, не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. 
Колегія суддів зазначає, що проценти за користування кредитом визначені відповідно до ст. ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України умовами кредитного договору, та такі проценти не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором у розумінні положень ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», на які посилається представник ОСОБА_1 .
Слід прийняти до уваги, що ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.
Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.
Згідно п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Однак, дана норма стосується щодо вимог про нарахування пені, яку позивач не нараховував.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.
Однак, при розгляді даної справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 не заявляла зустрічних вимог про визнання недійсними кредитних договорів в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку із їх невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування».
Таким чином, колегія суддів відхиляє посилання відповідача у апеляційній скарзі на порушення позивачем статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.12.2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування  немає.  
Керуючись ст. 367, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 грудня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 13 лютого 2025 року.
                                       
Судді Одеського
апеляційного суду                                                С.О. Погорєлова

Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе